Kirjoitusjärjestelmä

Kirjoitusjärjestelmä on symboleista koostuva merkkijärjestelmä, jossa kieltä tallennetaan näkyvin tai kosketeltavin merkein kirjoitukseksi siten, että merkeillä säilyy jokin järjestelmällinen suhde puhutun tai viitotun kielen yksiköihin. Kirjoitusjärjestelmiin ei lueta esimerkiksi liikennemerkkejä, koska vaikka nekin edellyttävät tulkintakonventioita, niillä ei ole yhteyttä nimenomaan johonkin tiettyyn kieleen vaan saman merkin voi tulkita eri kielillä samaa merkitseväksi (esim. suomeksi ’seis’, englanniksi ’stop’).Nieminen, Tommi: Kirjoittaminen ja kirjoitusjärjestelmät. Teoksessa Mari Honko & Sanna Mustonen (toim.): Tunne kieli: Matka maailman kieliin ja kielitietoisuuteen. Finn Lectura, Helsinki 2018. 95–116.

Kirjoitusta on tässä mielessä ollut olemassa noin viisi tuhatta vuotta: varhaisimman tunnetun oikean kirjoitusjärjestelmän katsotaan saaneen alkunsa Sumerissa n. 3200 eaa.

Kirjoitusjärjestelmiä luokitellaan ensi sijassa sen perusteella, mitä puhutun tai viitotun kielen perusyksikköä kirjoituksen kukin perusyksikkö (glyyfi) vastaa: muotoa (puheääni, viittoma) vai merkitystä.

 Luokittelu 
Hierarkkisen perusjaon voi tehdä sen mukaan, edustaako kukin glyyfi kielessä jotakin sen ilmaisemaa merkitystä vai sen ääntämystä puheessa: näin syntyy eronteko glottografisiin ja fonografisiin järjestelmiin. Glottografisista tunnetaan vain yksi olemassa oleva tyyppi, logografinen eli ”sanakirjoitus”, jota paremmin voisi kutsua morfeemikirjoitukseksi, koska merkitty kielen yksikkö on tyypillisesti yksittäinen morfeemi. Fonografiset järjestelmät puolestaan voi edelleen jakaa sen mukaan, merkitseekö glyyfi tavua (tavukirjoitus eli syllabiset kirjoitusjärjestelmät), äännettä (aakkosto) vai äänteen osaa.

Toisaalta hierarkia unohtaen kirjoitusjärjestelmät voi luokitella myös suoraan erilaisten esiintyvien tyyppien mukaan, jolloin varsinaisen aakkoston ohella on otettava huomioon todellisuudessa esiintyvät huonosti hierarkiaan sopivat kirjoitusjärjestelmät: abjad eli konsonanttiaakkosto, jossa vokaaleja ei merkitä lainkaan tai niiden merkintä on valinnaista, ja abugida eli järjestelmä, jossa perusmerkki luetaan konsonantiksi ja sitä seuraavaksi inherentiksi vokaaliksi, paitsi milloin jokin muu vokaali on nimenomaisesti (usein tarkkeella) osoitettu.Daniels, Peter T.: Writing systems. Teoksessa Peter Aronoff & Janie Rees-Miller (toim.): The handbook of linguistics. Blackwell, Malden (Mass.) 2001. 43–80.

Kirjoitusjärjestelmissä on usein piirteitä kahdesta tai kolmesta ryhmästä, mikä tekee yksiselitteisen jaottelun vaikeaksi. Vanhimmat kirjoitusmuodot olivat lähinnä sanakirjoitus­järjestelmiä, jotka perustuivat kuvakirjoitukseen ja ideogrammeihin.

 Sanakirjoitus 
Sanakirjoituksen perusyksikkö on logogrammi, kirjoitusmerkki, joka esittää kokonaista kieliopillista sanaa. Kun kukin kirjoitusmerkki vastaa yhtä sanaa (tai tarkemmin morfeemia), tarvitaan erilaisia logogrammeja suuri määrä. Kirjoitusmerkkien suuri määrä ja niiden opiskelun hankaluus onkin sanakirjoituksen heikkous aakkosjärjestelmiin verrattuna. 

Koska symbolin merkitys on riippumaton kielestä, saatetaan samaa kirjoitusta periaatteessa käyttää ymmärrettävästi useissa eri kielissä. Käytännössä tämä toimii hyvin vain toisilleen läheistä sukua olevissa kielissä. Vaikka esimerkiksi japanin kielessä käytetään kiinalaisesta kirjoituksesta periytynyttä kirjoitusta, jossa suurimmalla osalla merkeistä on sama tai läheinen merkitys, kiina ja japani ovat kielinä niin erilaisia, ettei japanilainen kykene lukemaan pitkiä kiinalaisia tekstejä opettelematta kiinan kieliopin perusteita. Lyhyiden tekstien, kuten sanomalehtiotsikoiden, lukeminen kuitenkin onnistuu paremmin.

Vaikka useimmat kirjoitusjärjestelmät eivät ole logografisia, on useimmissa kielissä jotain logogrammeja, kuten numerot (1, 2, 3 jne.). Logogrammit samastetaan joskus ideogrammeiksi eli jotain käsitettä edustaviksi symboleiksi, mutta kielitieteilijät välttävät tällaista käyttöä, sillä kiinalaisissa kirjaimissa on yleensä sekä semanttinen että sanan lausumista selventävä foneettinen elementti, joten ne esittävät enemmänkin sanaa kuin sen takana olevaa käsitettä.

Tärkein ja lähes ainoa nykyisin käytössä oleva logografinen eli sanakirjoitus­järjestelmä on kiinan kirjoitusjärjestelmä. Sitä on käytetty pienin muutoksin kiinassa, japanissa, koreassa, vietnamissa ja eräissä muissa itäaasialaisissa kielissä.

 Sanakirjoitusjärjestelmiä 
 Chữ Nôm (vietnam, ei enää käytössä)
 Hanja (korea)
 Kanji (japani)
 Kiinan kirjoitusjärjestelmä (Hanzi)
 Muinaisen Egyptin hieroglyfit
 Naxin kirjoitusjärjestelmä (naxi)
 Jürchenin kirjoitusjärjestelmä (jürchen)
 Kitaanin kirjoitusjärjestelmä (kitaani)
 Mayan kirjoitusjärjestelmä (maya)
 Tanguutin kirjoitusjärjestelmä (tanguutti)

 Tavukirjoitus 

Syllabisessa eli tavukirjoituksessa kirjoitusmerkit vastaavat tavuja, joista sanat koostuvat. Varsinaisessa tavukirjoituksessa ei ole järjestelmällistä samankaltaisuutta sellaisten kirjoitusmerkkien välillä, joiden edustamat tavut sisältävät samoja äänteitä: esimerkiksi tavuja ke, ka ja ko edustavien merkkien välillä ei ole yhdennäköisyyttä, joka edustaisi äännettä . Tämä erottaa tavukirjoituksen abugida-tyyppisestä aakkoskirjoituksesta, jossa yksi merkki tyypillisesti edustaa tavua, mutta jossa läheisiä äänteitä sisältävien tavujen merkit ovat samankaltaisia. 

Tavukirjoitus soveltuu parhaiten kieliin, joiden tavutus on suhteellisen yksinkertaista, kuten japanin kieleen. Kielissä, joiden tavurakenne on mutkikas, kuten englannin, tavukirjoituksen käyttö olisi vaikeaa. Japanin kielessä tavukirjoitusmerkkejä tarvittaisiin vain 50–60, mutta englannissa useita tuhansia. Tavukirjoitusta käyttäneitä kieliä ovat muun muassa mykeneläinen kreikka (lineaari-B-kirjoitus) ja eräät intiaanikielet, kuten cherokeen kieli. Monet Lähi-idän muinaiskielet käyttivät nuolenpääkirjoituksen muotoja, jotka olivat muunlaisilla elementeillä täydennettyä tavukirjoitusta.

Lähes kaikki spontaanisti syntyneet tai luodut kirjoitusjärjestelmät, kuten cherokeen järjestelmä, ovat tavukirjoitusjärjestelmiä. Korean kielen hangul-järjestelmässä puolestaan äännemerkeistä muodostetaan tavumerkkejä.

 Tavukirjoitusjärjestelmiä 
 Cherokeelainen kirjaimisto (cherokee)
 Creen kirjoitus (cree)
 Hiragana (japani)
 Katakana (japani)
 Yiläinen kirjaimisto (yi)

 Äänne- eli aakkoskirjoitus 
Aakkosto on joukko kirjaimia, joista kukin vastaa karkeasti puhutun kielen foneemia. Täydellisesti foneettisessa aakkostossa foneemit ja kirjaimet vastaavat toisiaan yksikäsitteisesti: kirjoittaja voi päätellä sanan kirjoitusasun sen äänneasusta, ja lukija voi päätellä sanan äänneasun sen kirjoitusasusta. Kaikissa kielissä on yleisiä sääntöjä kirjaimen ja foneemin suhteesta, mutta kielestä riippuen sääntöjä noudatetaan enemmän tai vähemmän epäsäännöllisesti. Mitä mutkikkaampi ja epäsäännöllisempi kirjainten ja foneemien yhteys on, sen vaikeampi kirjoitusjärjestelmä on oppia.  Nykyisin kielitieteilijät pyrkivätkin tekemään uusista aakkostoista täysin foneettisia käyttäen pohjana yleensä jotain tieteellistä tarkekirjoitusjärjestelmää, kuten kansainvälistä foneettista aakkostoa. 

 Aakkoskirjoitusjärjestelmiä 
 Aramean kirjaimisto
 Foinikialainen kirjaimisto
 Georgialaiset kirjaimistot
 Glagoliittinen kirjaimisto
 Goottilainen aakkosto
 Hangul (korea; myös ominaisuuksiin pohjautuva)
 Koptin aakkosto
 Kreikkalainen kirjaimisto
 Kyrillinen kirjaimisto
 Latinalainen kirjaimisto
 Mantšun aakkosto
 Meroiittinen aakkosto
 Mongolian aakkosto
 Pistekirjoitus
 Riimukirjoitus

 Abjadit 
Abjadit olivat varhaisimpia aakkostoja. Niissä jokaiselle konsonantille on oma kirjaimensa, mutta vokaalikirjaimet puuttuvat kokonaan, tai niitä käytetään vain poikkeustapauksissa. Käytännössä kaikki tunnetut abjadit periytyvät seemiläiselle kielelle kehitetystä aakkostosta. Muiden muassa heprealainen ja arabialainen kirjoitus kuuluvat abjadeihin (sana abjad tulee arabian kielen sanasta, joka tarkoittaa aakkostoa).

 Arabialainen kirjaimisto
 Heprealainen kirjaimisto
 Samarialainen kirjaimisto
 Syyrialainen kirjaimisto
 Ugaritilainen kirjaimisto

 Abugidat 
Abugida-aakkostoissa perusmerkit edustavat konsonanttia ja sitä seuraavaa perusvokaalia, ja kyseistä konsonanttia seuraavat muut vokaalit esitetään tekemällä kirjaimeen pieni säännöllinen muutos. Abugida-aakkostossa ei esimerkiksi olisi merkkiä konsonantille k, mutta sen sijaan siinä voisi olla merkki tavulle ka (jossa a on perusvokaali). Tällöin ke kirjoitettaisiin muuttamalla ka-tavun kirjoitusmerkkiä tavalla, joka olisi vastaava kuin kirjoitusmerkin la muuttamisessa merkiksi le. Suurimman ryhmän abugida-aakkostoja muodostavat brahmi-kirjoituksesta kehittyneet aakkostot, joihin kuuluvat lähes kaikki Intian ja Kaakkois-Aasian kotoperäiset kirjoitusjärjestelmät.

 Bengalilainen kirjaimisto (bengali, assami)
 Brahmi-kirjoitus
 Devanagari (hindi, marathi, nepali)
 Gudžaratilainen kirjaimisto (gudžarati)
 Gurmukhi (pandžabi)
 Kannadalainen kirjaimisto (kannada)
 Khmeriläinen kirjaimisto (khmer)
 Limbulainen kirjaimisto
 Malajalamilainen kirjaimisto (malajalam)
 Orijalainen kirjaimisto (orija)
 Phags-pa (erityisesti mongoli)
 Sinhalilainen kirjaimisto (sinhali)
 Tagalogilainen kirjaimisto (tagalog)
 Tamililainen kirjaimisto (tamili)
 Telugulainen kirjaimisto (telugu)
 Thailainen kirjaimisto (thai)
 Tiibetiläinen kirjaimisto (tiibet)

 Ominaisuuksiin perustuvat kirjoitusjärjestelmät 
Kirjoitusjärjestelmät, joissa symbolien muodot jäljittelevät joitain foneettisia ominaisuuksia, kuten ääntöelimistön asemaa foneemia äännettäessä.

 Hangul (korea)

 Luettelo kirjoitusjärjestelmien käytöstä 
 Kirjoitusjärjestelmä Tyyppi Väestö, joka käyttää aktiivisesti (miljoonissa) Kieli, johon liitetään Alueet, joissa on käytössä LatinalainenLatina Aakkoset yli 6120 latina ja romaaniset kielet (italia, ranska, arpitaani, oksitaani, katalaani, portugali, galego, espanja, raetia, sardi ja romania), germaaniset kielet (englanti, hollanti, saksa, skandinaaviset kielet), kiina (pinyin), austronesialaiset kielet (indonesia, filipino, malaiji, polynesialaiset kielet), länsislaavilaiset kielet (puola, tšekki, slovakki, kašubi, polabi ja sorbi ), nigeriläis-kongolaiset kielet (swahili, joruba, ja zulu), turkki, somali, albania, vietnam, malta, suomalais-saamelaiset ja ugrilaiset kielet (unkari, viro, suomi, meänkieli, kveeni, karjala, liivi, vepsä, inkeroinen, lyydi, hanti, mansi ja saamelaiskielet)  Maailmanlaajuinen Kiinalainen 汉字 漢字 Logografinen  1340 kiina (kiinalainen kirjoitusjärjestelmä), japani (Kanji), korea (Hanja) (Hanja on kielletty Pohjois-Koreassa ja sitä vähennetään yhä enemmän Etelä-Koreassa. Sitä käytetään pääasiassa virallisissa asiakirjoissa, sanomalehdissä, kirjoissa ja merkkejä jotka ovat kiinalaistaustaisia erottamiseksi korealaisista sanoista.) vietnam (chữ nôm), zhhuang (sawndip), okinawa (okinawalainen), mulam, kantoninkiina (kirjoitettu  kantoninkiina) Kiina, Taiwan, Singapore, Malesia (Malesian kiinalaiset), Japani, Etelä-Korea, Indonesia (Indonesian kiinalaiset), Hongkong Persialais-arabialainen  Abjad 660+ arabia, persia, urdu, punjabi, paštu, sindhi, belutši, malajalam (jawi), aceh (jawi), uiguuri, kazakki (Kiinassa), kurdi, azeri (Iranissa), jaava (pegon), sunda (pegon kirjaimisto), muut  Lähi-itä Pohjois-Afrikka, Pakistan, Kiina (Xinjiang), Intia (muutamissa osavaltioissa), Brunei (myös latinalainen), Malesia, Indonesia (uskonnollisissa tapahtumissa) Devanagari देवनागरी Abugida 600+ angika, awadhi, bhili, bhojpuri, bodo, chhattisgarhi, dogri, haryanvi, hindi, kashmiri, konkani, magahi, maithili, marathi, mundari, nepali, newari, pali, radžastani, sanskrit, santali, sindhi, muut  Intia ja  Nepal Itänagarilainenপূৰ্বী নাগৰী
পূর্ব নাগরী Abugida 300 sanskrit, bengali, assam, kokborok, bishnupriya manipuri, khasi,manipuri, hajong, chakma, maithili (historiallinen käyttö), angika (historiallinen käyttö), sylheti, muut Bangladesh ja Intia (Länsi-Bengali, Bihar, Mizoram, Jharkhand, Tripura, Assam, Manipur, Meghalaya, Andamaanit ja Nikobaarit) Kyrillinen Кириллица Aakkoset 250 bulgaria, venäjä, serbia, ukraina, makedonia Venäjä, Itä-Eurooppa, Keski-Aasia ja Mongolia Kana かな カナ Syllabinen 120 japani, okinawan, ainu, palau, muut japanilaiset kielet Japani Jaavalainen ꦗꦮ Abugida 80 jaava, cirebon, madura, sunda Indonesia (Keski-Jaava, Itä-Jaava, Yogyakarta, Cirebon, Indramayu), jaavalainen diaspora Chosŏn'gŭl/Hangul 한글 조선글 Aakkoset   78.7 korea, cia-cia, jeju Pohjois-Korea, Etelä-Korea ja Yanbianin korealaisten autonominen prefektuuri Kiinassa, Indonesia (Bau-Bau) Telugulainenతెలుగు Abugida 74 telugu, sanskrit, gondi Andhra Pradesh, Telangana, Puducherry (Intia) Tamililainenதமிழ் Abugida 70 tamil, kanikkaran, badaga, irula, panija, sanskrit, saurashtra Tamil Nadu (Intia), Puducherry (Intia), Sri Lanka, Singapore, Malesia, Mauritius Gudžaratilainen  ગુજરાતી Abugida 48 gujarati, kutši, avestan, bhili, bhilori, gamit, chowdhary, kukna, bhili, varli, vasavi Intia, Pakistan Kannadalainen ಕನ್ನಡ Abugida 45  kannada, tulu, kodagu, badaga, beary, sanketi, konkani, sanskrit Karnataka (Intia) Burmalainen မြန်မာ Abugida 39 burma, pali, sanskrit Myanmar Malajalamilainen മലയാളം Abugida 38 malayalam, sanskrit, panija, betta kurumba, ravula Kerala, Puducherry (Intia) Thailainen ไทย Abugida 38 thai, pohjoisthai, eteläthai, pohjoiskhmer, ja isan, kelantan-pattani malaiji, pali, sanskrit, muut Thaimaa Sundalainen ᮞᮥᮔ᮪ᮓ Abugida 38 sunda, banten, baduy Länsi-Jaava ja Banten (Indonesia) Gurmukhi ਗੁਰਮੁਖੀ Abugida 22 punjabi, sant bhasha, sindhi Punjab (Intia) Laolainenລາວ Abugida 22 lao, isan, muut Laos Orijalainen ଉତ୍କଳ Abugida 21 orija, muut Odisha (Intia) Etiopialainen ግዕዝ Abugida 18 Etiopian seemiläiset kielet, bilin, meʻen, oromo, anuak Etiopia, Eritrea Sinhalilainenසිංහල Abugida 14,4 sinhala, vedda Sri Lanka Heprealainen עברית Abjad 14 heprea, jiddiš ja muut juutalaiskielet IsraelArmenialainen Հայոց Aakkoset 12 armenia, lomavren Armenia Khmeriläinen ខ្មែរ Abugida 11,4 khmer, pali, muut Kambodža Kreikkalainen Ελληνικό Aakkoset 11 kreikka, matematiikka, muut Kreikka, Kypros, Etelä-Albania Batakilainen
ᯅᯖᯂ᯲ Abugida 8,5 batak-kielet Pohjois-Sumatra (Indonesia) Lontaralainen ᨒᨚᨈᨑ Abugida 7,6 bugi, makassar, mandar Indonesia (Etelä-Sulawesi ja Länsi-Sulawesi) Balilainen
ᬩᬮᬶ Abugida 6 bali ja sasak (motifoitu) Indonesia (Bali ja Lombok, Itäinen Nusa Tenggara) Tiibetiläinen བོད་ Abugida 5 tiibet, dzongkha, ladakhi, sikkim, balti, tamang, serpa, helambunšerpa, tshangla Tiibetin autonominen alue Kiinassa, Bhutan ja Intia (Jammu ja Kashmir, Sikkim, Assam ja Arunachal Pradesh) Georgialainen ქართული Aakkoset 4,5 georgia ja kartvelilaiset kielet Georgia Yiläinen ꆈꌠ Syllabinen 4 nuosu Yi ja muut yi-kielet Liangshanin yiden autonominen prefektuuri ja Chuxiongin yiden autonominen prefektuuri KiinassaMongolialainen  Aakkoset 2 mongolia, mantšu, evenki  Kiina (Sisä-Mongolia) Tifinagh ⵜⵉⴼⵉⵏⴰⵖ Abjad 1 berberikielet Pohjois-Afrikka Tai Le ᥖᥭᥰᥘᥫᥴ Abugida 0,72 tai nüa Yunnan (Kiina) Uusi Tai Lue ᦑᦟᦹᧉ Abugida 0,55 tai lü Yunnan (Kiina) Syyrialainen ܣܘܪܝܬ  Abjad 0,4 syyria, aramea, uusaramea, malajalaminsyyria Länsi-Aasia Thaana ދިވެހި Abugida 0,35 divehi Malediivit Inuktitut ᐃᓄᒃᑎᑐᑦ Abugida 0,035 inuktitut ja muut inuittikielet Kanada   Cherokeelainen ᏣᎳᎩ Syllabinen 0,02 cherokee Yhdysvallat

 Katso myös 
 Merkistö

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit