Ponoi

Ponoi (,  tai myös ) on Venäjällä Kuolan niemimaalla itään päin virtaava  pitkä joki, jonka valuma-alueen pinta-ala on . Se on Kuolan niemimaan suurin joki, joka laskee Vienanmereen. Vesistöalueen pääuoman yläjuoksua kutsutaan nimellä Pessarjok ().

 Nimi 
Kuolan saamelaiset ovat nimenneet joen Pjennoi () merkityksellä ”koirajoki”, heidän sana pienne tarjoittaa koiraa.

 Maantietoa 
Ponoi saa alkunsa Kuolan keskiosassa sijaitsevan Keivojen ylängön (,  ) länsiosasta. Joen latva-alueet sijaitsevat soisilta alueilla  korkeudella mpy. Ponoijoen topografiassa on kolme erilaista aluetta. Yläjuoksu Losingan () yhtymäkohtaan asti ( pitkä) on soistunutta tasankoa, keskijuoksu Losingalta Kolmakin (Колмак) yhtymäkohtaan () muodostuu kallioisesta maastosta, johon joki on alkanut uurtaa laaksoa, ja alajuoksulla Kolmakilta joen suistoon () joki virtaa syvässä laaksossa tai rotkossa. Suistossa joki laajenee vuonomaiseksi lahdeksi.

Yläjuoksulla jokea kutsutaan ensimmäisen  matkalla nimellä Pessarjok. Se virtaa vuoristoisessa maisemassa ja sen kaltevuudeksi ilmoitetaan  kilometrille. Nimi vaihtuu Ponoiksi vasta, kun pääuoman sivujoeksi miellettävä sivuhaara Kijeveika (Киевейка) yhtyy siihen. Joki on uomaltaan 15– leveä ja 1,5– syvä. Täällä joki virtaa hitaasti tasaisen, soistuneen ja puuttoman maiseman halki. Tulvien nostama vesi on kasannut äyräille ylängöltä irronnutta sedimenttiä valleiksi, jossa kasvaa puita. Joki mutkittelee voimakkaasti ja haarautuu rinnakkaisuomiksi, jotka yhtyvät takaisin pääuomaan. Tulvien aikana joen ympäristö tulvii laajalla alueella ja muodostaa soita. Joessa esiintyy toistuvasti jokisaaria. Saharnajan (Сахарная) yhtymäkohdan jälkeen joen leveydeksi tulee , ja jokien Kukšan (Кукша), Titskan (Тицка) ja Jelrekan (Ельрека) jälkeen on uoma  leveä ja  syvä. Krasnoštšelje on ensimmäinen asuttu joenvarren kylä (matkaa 288 km suistoon). Joki virtaa ensimmäisen järvensä Verhne-Kamenskojen (Верхне-Каменское,  suistoon) läpi, jonka pinta-ala on . Sitten joki ohittaa jo kylmenneen Tšalmny-Varren (Чальмны-Варрэ) kylän, jakautuu ”neljäänkymmeneen haaraan”, kuten paikalliset sanovat, ja virtaa toisen järven Nižne-Kamenskojen (Нижне-Каменское) läpi. Se on Ponoin läpivirtausjärvi, jonka pinta-ala on  ja valuma-alue . Järvi on  pitkä,  leveä, sen keskisyvyys on  ja syvin kohta . Yläjuoksu päättyy toiseksi suurimman sivujoen Losingan (Лосинга) yhtyessä siihen.

Losingan ( suistoon) tuoma vesimäärä ei yllättävästi levennä jokea, vaan se kapenee 75– ja syvenee neljään metriin. Keskimääräinen kaltevuus on  kilometrillä. Sivujokien Keivojen ylängöltä tuomia kiviä näkyy nyt joen uomassa ja rantojen suot vaihtuvat vaiheittain mäntyihin ja pieniin penger metsiköihin. Suhajan (Сухая,  suistoon) yhtymäkohdan jälkeen joki alkaa virrata laaksossa, jonka rinteet kohoavat 25– korkeuteen. Lebjažjan (Лебяжья,  suistoon) jälkeen joen rinteillä on myös kallioita. Kuitenkin jokilaakso levenee taas ja uoma levenee  ja syvyys on enää pari metriä. Nyt joki pian Kanevkan kylään, joka sijaitsee sivujoen Jugonkan (Югонька,  suistoon) suistossa. Tasaisella alueella puut katoavat tundran tieltä, mutta joen laakso kapenee ja levenee vuorotellen. Keskijuoksun katsotaan päättyvän, kun jokeen yhtyy Kolmak (Колмак,  suistoon).

Joen alajuoksulla se virtaa vuolaammin, koska sen uoma jyrkkenee. Seuraavan  matkalla kertyy pudotusta  eli kaltevuudeksi tulee  kilometrille. Alajuoksulla vuorotteleekin jatkuvasti kosket ja matalat suvannot. Kolmakjoen jälkeen alkaa heti  pitkä koskijakso, joka virtaa kanjonimaisessa laaksossa. Tämän kosken, ja seuraavien viiden kosken matkalla, joki putoaa   matkalla, jolloin alkutaipaleen kaltevuus on  kilometrille. Rannat voivat nousta jopa  korkeuteen joen yläpuolelle, vaikka joki on nyt paikoitellen 200– leveä.  ennen suistoa putoaa joki hurjimpaan koskeensa, joka on  pitkä ja jossa pudotusta kertyy . Kosken jälkeen joki levenee 70– leveäksi, mutta tulee vastaavasti matalammaksi. Myös täällä on joessa saaria, jotka ovat muodostuneet kivikosta. Viimeinen koski sijaitsee kylmenneen Ponoin kylän yläpuolella . Suistoon on matkaa , mutta täällä sen virtaukseen vaikuttaa vuoroveden nousut ja laskut. Nousu- ja laskuveden korkeusero voi olla useita metrejä. Ponoi laskee Vienanmeren Voronkaan.

 Hydrologiaa 
Joki jäätyy loka-marraskuussa ja sen jälkeen sitä käytetään tienä. Suurin osa joen virtaamasta on peräisin lumesta, joka sataa talvella ja sulaessaan touko-kesäkuussa tuottaa suuren tulvan. Tämän jälkeen heinä-lokakuussa joen virtaama johtuu pääasiassa vesisateista. Kevättulva johtuu sekä lumen sulamisesta että jäidenlähdöstä, joka tapahtuu koko joen pituudelta samanaikaisesti. Silloin vedenpinta nousee jääpatojen takia varsin laajoille alueille.

Joen yläjuoksulla on Krasnoštšeljen kylässä hydrografinen mittausasema. Se yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on  (km²). Vuosien 1940–1992 mittaustietojen valossa kuukautinen keskivirtaama (MQ) oli  sekunnissa (m³/s). Talvella kuukauden keskivirtaama saattoi olla  (NQ) ja kevättulvissa jopa  (HQ). Seuraava mittausasema sijaitsee keskijuoksulla Kanevkassa. Sen yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on . Vuosien 1933–1992 mittaustietojen mukaan kuukautinen keskivirtaama (MQ) on  vaihtelun ollessa 9,23–. Alajuoksulla Ponoin nykyään hylätyssä kylässä on sijainnut alin mittausasema. Ponoi sijaitsee lähellä Ponoijoen suistoa ja sen mittaushistoria on muita mittausasemia lyhyempi (vuodet 1935–1977). Täällä on kuukautinen keskivirtaama (MQ) oli  ja äärivaihtelut mahtuivat välille 14,90–.

 Historiaa 
pienoiskuva|Ponoijoen kalliopiirrokset.
Joen keskijuoksulta löydettiin vuonna 1973 Ponoijoen kalliopiirrokset hakattuna joen keskijuoksulla sen rantakiviin. Ponoin kylästä tiedetään vanha labyrintti, jota Suomessa kutsutaan jatulintarhaksi (vanha valokuva).

 Ponoin vesistö 
pienoiskuva|Ponoin vesistöalueen korkeusmalli.
 Yleistä 
Vesistöalueen valuma-alue on noin  pitkä ja se on 12– tai keskimäärin  leveä. Valuma-alueella on yli  korkeuteen mpy. yltäviä vuorenhuippuja, mutta suuri osa valuma-alueesta sijaitsee 150– korkeudella mpy. Ponoi ja monet sen vasemmanpuolisista sivujoista saavat alkunsa joen pohjoispuolella sijaitsevasta Keivojen ylänköalueelta . Ponoin valuma-alueen vedenjakajaa sivuaa pohjoisessa Jäämereen laskevan Iokangan (Иоканга) vesistöaluetta, etelässä Varsugajoen (Ва́рзуга) ja Strelnan (Стрельна) vesistöalueita ja idässä Vienanmereen laskevan Pjalitsan (Пялица) ja Varankaan laskevan Lumbovkan (Лумбовка) vesistöalueita. Kevättulvien aikana Ponoin latvaoilla vedet voivat maastossa nousta niin paljon, että Ponoin ja Varsugajoen valuma-alueet yhtyvät toisiinsa lyhyeksi aikaa.

 Pääuoma 
Ponoin vesistöalue on pitkä ja suhteellisen kapea, jolla valuma-alueen pinta-ala  neliökilometriä jaettuna alkulähteen ja suiston välimatkalla  tekee sen keskimääräiseksi leveydeksi . Siksi Ponoin sivujoet ovat suhteellisen lyhyitä ja pieniä jokia verrattuna niiden pääuomaan. Ponoijoki alkaa latvoilla, kun kaksi latvahaaraa Koinijok (Койнийок) ja Pessarjok (Пессарьйок) yhtyvät muodostaen pääuoman, jota paikalliset on kutsuvat Ponoiksi. Pessarjok, jonka pituus on noin , on näistä suurempi joki ja se on valittu mukaan pääuomaan.

 Sivujokia 
Ponoijoki kerää vetensä Kuolan niemimaan itäiseltä ylängöltä taajaan siihen yhtyvillä sivu-uomilla. Suurin osa sivu-uomista ovat pieniä ja alle on koottu taulukkoon parikymmentä suurinta sivujokea. Ponoijoen pääuoman latvahaara Pessarjok (Пессарьйок) on merkitty taulukon alimmaksi osuudeksi. Jako ylä-, keski- ja alajuoksun osuuksiin on merkitty harmailla väliviivoilla. Taulukon lähteet on mainittu taulukon alla ja lähteet on yksilöity kunkin sivu-uoman kohdalla oikeassa sarakkeessa.
 Sivu-uomannimi  Ponoinkohta  Etäisyysmerestä(km) Pituus(km)  Virtaama(MQ m³/s)  Valuma-alue(km²)  Lähteet  Ponoi laskee Vienanmeren Voronkaan. Lopenjarka (Лопенярка)   39  15    109 2,–,2,2,–,2 Tomba (Томба)   50  27    279 2,–,2,2,–,2 Rjaboga (Рябога)   75  37    347 2,–,2,2,–,2 Purnatš (Пурнач)   77  137    1 600 2,–,2,2,–,2 Kolmak (Колмак)   100  53    605 2,–,2,2,–,2 Atšerjok   109  80    1 020 1,–,1,1,–,1 Jugonka (Югонька)  Kanevka  114  59    506 2,,2,2,–,2 Aldenga (Альденга)   127  43    305 2,–,2,2,–,2 Patša (Пача)   138  26    132 2,–,2,2,–,2 Lebjažja (Лебяжья)   172  57    714 2,–,2,2,–,2 Suhaja (Сухая)   184  27    172 2,–,2,2,–,2 Losinga (Лосинга)   211  90    1 150 2,–,2,2,–,2 Kinemur (Кинемур)   244  29    162 2,–,2,2,–,2 Pjattšema (Пятчема)   256  68    777 2,–,2,2,–,2 Medvežja (Медвежья)  Krasnoštšelje  290  21    135 2,,2,2,–,2 Jelreka (Ельрека)   297  70    665 2,–,2,2,–,2 Titska (Тицка)    311  31    336 2,–,2,2,–,2 Kukša (Кукша)   318  80    539 2,–,2,2,–,2 Saharnaja (Сахарная)   332  40    756 2,–,2,2,–,2 Kijeveika (Киевейка)   361  58    541 2,–,2,2,–,2 Koinijok (Койнийок)   391  21    98 2,–,2,2,–,2 Pessarjok (Пессарьйок)  (latvahaara)  391  65    2,–,2,,–,–
Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu Venäjän valtion vesistötietokannasta , 3 = luettu Kuolan ensyklopediasta , 4 = luettu Wikipediasta venäjänkielisestä artikkelista Поной .

 Sivujokien suomalaisia nimiä 
Sivujokien venäläisten nimien rinnalla on käytetty nykyään harvinaisempia nimiä. Vuonna 1918 julkaistussa kartassa on joitakin tällaisia nimiä.
Alajuoksun Rjaboga (Рябога) kirjoitettiin tässä kartassa Riibvai ja Kolmak (Колмак) kirjoitettiin Kolmak. Keskijuoksulle sijoittuvat sivujoet Atšerjok (Ачерйок) eli Atša (Ача) kirjoitettiin Patsherjok, mutta tunnetaan myös nimellä Atserjok, Jugonka (Югонька) kirjoitettiin Jugonka, Purnatš (Пурнач) oli Purnoi, Lebjažja (Лебяжья) oli Njuhkto jok ja Suhaja (Сухая) oli Kaarsmuai. Yläjuoksulla järven nimi Vuljavr kirjoitettiin Vuljaur, sivujoki Jelreka (Ельрека) on venäjäksi myös Jeljok (Ельйок), sivujoki Pjattšema (Пятчема) kirjoitettiin suomeksi Päts-jok, Saharnajan (Сахарная) sivuhaara Kuljok (Кульйок) oli Kul-joki, Kijeveika (Киевейка) eli Elnjok (Элн-йок) oli Anjok ja latvaosuus Pessarjok (Пессарьйок) oli Kein jok.

 Järviä 
Ponoin valuma-alue sijaitsee ylänköalueella, jossa viime jääkauden loppuvaiheessa sulavien jäätiköiden alta paljastui moreenipeitteinen ja tasainen maisema. Kuten on yleistä Kanadassa ja Fennoskandiassa, myös Kuolassa muodostui pieniin painanteisiin tuhatmäärin pieniä järviä, jotka alkoivat soistumaan. Näillä seuduilla on edelleen jäljellä tuhansia järviä, joiden pinta-ala on soistumisen johdosta pienentynyt. Vuonna 1958 laskettiin Ponoin valuma-alueelta 7 816 järveä. Niistä 35 järvellä on pinta-ala yli neliökilometrin (km²) ja 88 % järvillä on pinta-ala alle . Järvien kokonaispinta-ala on , joka on 2,1 % valuma-alueesta. 35 suurimman järven yhteispinta-ala on tästä yli puolet.

Suurimman järven Pesotšnojen (Песочное) pinta-ala on  ja se sijaitsee sivujoen Krivaja Retškan (Кривая Речка) valuma-alueella. Toiseksi suuriman järven Tšurozero (Чурозеро) pinta-ala on  ja se sijaitsee pienen sivujoen Elnjokin (Элнйок) valuma-alueella. Ponoin läpivirtausjärviä ovat edellä mainitut ylä- ja alapuoliset Kivijärvet, eli Verhne-Kamenskoje (Верхне-Каменское) ja Nižne-Kamenskoje (Нижне-Каменское) eli Vulijavr (Вулиявр, ).

 Huomioita 

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Murmanskin alueen joet
*