Sylvester Stadler

Sylvester Stadler (30. joulukuuta 1910 Fohnsdorf, Itävalta - 23. elokuuta 1995 Augsburg, Saksa) oli itävaltalaissyntyinen saksalainen upseeri ja Waffen-SS:n korkea-arvoinen komentaja toisen maailmansodan aikana. 

Hän toimi 9. SS-panssaridivisioona Hohenstaufenin komentajana ja oli aiemmin johtanut SS-rykmenttiä, jonka alayksikkö oli vastuussa Oradour-sur-Glanen joukkomurhasta. Stadler oli sodan päättyessä vain 34-vuotias ja saavutti SS-Brigadeführerin ja Waffen-SS:n kenraalimajurin arvon. Hänet palkittiin Ritariristin rautaristillä tammenlehvillä ja miekoilla, vaikka viimeisen palkinnon myöntämisestä on kiistaa.

Stadler meni naimisiin 1936 ja sai kaksi poikaa. Hän kuoli elokuun 23. 1995 Baijerissa, Augsburg-Haunstettenissa.

 Varhainen elämä ja ura 
Sylvester Stadler syntyi 30. joulukuuta 1910 Fohnsdorfissa, Steiermarkissa, Itävallassa kaivosmiehen poikana. Käytyään peruskoulun ja teknisen oppilaitoksen Judenburgissa hän kouluttautui sähköasentajaksi, mutta ei koskaan valmistunut alalta. Vuonna 1933, 23-vuotiaana, hän liittyi Itävallan SS-järjestöön ja siirtyi pian Saksaan sotilaskoulutukseen. Itävallassa häntä syytettiin maanpetoksesta hänen osallistumisensa vuoksi natsien toimintaan, minkä seurauksena hän menetti kansalaisuutensa ja pakeni Saksaan heinäkuussa 1933. Samana vuonna hän liittyi SS-Verfügungstruppeen, Waffen-SS:n edeltäjään.

Vuosina 1935–1936 Stadler kävi SS-Junkerschulen upseerikoulun Bad Tölzissä, Baijerissa, ja valmistui SS-Untersturmführerinä. Hän palveli aluksi SS-Verfügungstruppen viestijoukoissa.

 Toinen maailmansota 

 Varhaiset taistelut 
Toisen maailmansodan alussa Stadler johti SS-Verfügungstruppen komppaniaa. Vuonna 1940 hän taisteli SS-Verfügungsdivisionin riveissä Ranskassa ja haavoittui Arrasin lähellä. Vuonna 1941 hän osallistui Balkanin taisteluihin ja myöhemmin Moskovan taisteluun, jossa hän jälleen haavoittui. Toivuttuaan hän toimi lyhyen aikaa taktiikan opettajana SS-Junkerschulessa Braunschweigissä ennen paluutaan rintamalle maaliskuussa 1942.

 Der Führer -rykmentti 
Maaliskuussa 1942 Stadler nimitettiin 2. pataljoonan komentajaksi panssarirykmentti "Der Führerissä", joka kuului 2. SS-divisioona Das Reichiin. Hän johti yksikköään menestyksekkäästi Harkovan kolmannessa taistelussa talvella 1943, minkä vuoksi hänet palkittiin 6. huhtikuuta 1943 Ritariristillä. Kesällä 1943 Stadler johti rykmenttiään Kurskin ja Mius-joen taisteluissa, ja hänen suorituksistaan hänelle myönnettiin tammenlehdet ritariristiin 16. syyskuuta 1943. Lisäksi hän sai 12. joulukuuta 1943 Kultaisen lähitaisteluansiomerkin osoituksena rohkeudestaan etulinjassa.

 Oradour-sur-Glanen joukkomurha 
10. kesäkuuta 1944, Stadlerin ollessa Der Führer -rykmentin komentajana, hänen alaisuudessaan toimiva 3. komppania, jota johti SS-Sturmbannführer Adolf Diekmann, suoritti Oradour-sur-Glanen joukkomurhan pienessä ranskalaiskylässä. Tässä verilöylyssä surmattiin 642 siviiliä, mukaan lukien naisia ja lapsia.

Stadler väitti saaneensa tiedon, että Oradourissa oli partisaanien tukikohta ja että SS-upseeri Helmut Kämpfen julkinen polttaminen oli suunnitteilla. Hän antoi luvan pelastusoperaatiolle, mutta Diekmannin yksikkö poltti kylän ja surmasi asukkaat ottamatta panttivankeja. Stadler asetti Diekmannin sotaoikeuteen, mutta tämä kaatui taistelussa Normandiassa 29. kesäkuuta 1944 ennen oikeudenkäyntiä. Joukkomurha tahrasi Stadlerin mainetta, vaikka hän kiisti osallisuutensa ja myöhemmät tutkimukset vapauttivat hänet suorasta vastuusta.

 Hohenstaufen-divisioona 
10. heinäkuuta 1944 Stadler nimitettiin 9. SS-panssaridivisioona Hohenstaufenin komentajaksi. Hän oli yksi nuorimmista divisioonan komentajista Saksan armeijassa. Tämä divisioona taisteli itärintamalla, Normandiassa (mukaan lukien kukkula 112:n puolustus ja Falaisen motti), Arnhemissa (Operaatio Market Garden), sen jälkeen Ardenneilla ja viimeiseksi Unkarissa. Stadler osoitti sotilaallista oikeudenmukaisuutta esimerkiksi vaihtamalla haavoittuneita Yhdysvaltain sotilaita omiin vangittuihin miehiinsä Ardennien taisteluiden aikana. Hän antautui divisioonansa kanssa Yhdysvaltain armeijalle Itävallassa toukokuussa 1945 ja oli internoituna vuoteen 1948 asti.

Miekat Ritaristiin (Schwertern - Nr. 152), ojensi Sepp Dietrich, ne hän sai Toukokuun 6.-45, eli 2 päivää ennen antautumista. Sodan loppuessa hän oli arvoltaan SS-Brigadefûhrer (kenraalimajuri). Stadler haavoittui sodan aikana useasti.

 Ristit ja mitalit 
 Rautaristi (1939): 2. luokka (25. syyskuuta 1939), 1. luokka (26. kesäkuuta 1940)
 Ritariristi: 6. huhtikuuta 1943
 Tammenlehdet: 16. syyskuuta 1943 (nro 303)
 Miekoilla koristettu ritariristi: 6. toukokuuta 1945 (nro 152, kiistanalainen, koska Saksan liittovaltion arkistosta ei löydy todisteita palkinnosta)
 Kultainen lähitaisteluansio: 12. joulukuuta 1943

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Stadler, Sylvester
Stadler, Sylvester
Stadler, Sylvester
Stadler, Sylvester