Jeanne d’Arcin kärsimys

Jeanne d’Arcin kärsimys (La Passion de Jeanne d’Arc) on vuonna 1928 valmistunut Carl Theodor Dreyerin ohjaama mustavalkoinen mykkäelokuva 1400-luvulla eläneestä Jeanne d’Arcista.

Elokuva keskittyy yhteen ainoaan päivään – kuulusteluihin, joissa Jeanne d’Arc murtuu, tunnustaa, peruu tunnustuksensa sekä tunnustaa uudelleen, mikä johtaa Jeanne d’Arcin elävältä polttamiseen.

Elokuva koostuu pääasiassa lähikuvista, eivätkä otokset yleensä kestä muutamaa sekuntia kauempaa. Elokuva nojautuu suurelta osin Jeannen ja tuomareiden väliseen vuoropuheluun.

 Tuotanto 

Käsikirjoitusta tehdessään Dreyer tutki kuulustelupöytäkirjoja ja aiheesta saatavilla olevaa materiaalia. Dreyer pyrki teoksessaan mahdollisimman täydelliseen lopputulokseen, mikä johti määrärahojen moninkertaiseen ylittämiseen. Hän rakennutti kohtauksia varten muun muassa kylän, jota ei itse elokuvassa juurikaan näytetä.

Jeannen rooliin kaavailtiin huhujen mukaan jopa Lillian Gishiä, mutta se annettiin ranskalaiselle Maria Falconettille (1893–1946).Elokuva jäi Falconettin ainoaksi, sillä Drayer ajoi hänet henkisesti loppuun.

Dreyer halusi Jeannesta äänielokuvan, mutta koska studiolla ei ollut tarvittavaa laitteistoa, hän jätti musiikin kokonaan pois.

 Vastaanotto ja arvioita 
Jeanne d’Arcin kärsimys on periksi antamaton ja puolueeton elokuva. Se ei romantisoi historiaa, muokkaa henkilöhahmoja mieleisikseen tai ota kantaa siihen, mikä Jeanne pohjimmiltaan oli: Jumalan valittu, jollain tapaa mielisairas vai johdateltavissa ollut tyttörukka. Katsoja saa päättää itse. Katolinen kirkko hyökkäsi rajusti elokuvaa vastaan, ja useassa maassa se joutui sensuurin hampaisiin.

Kriitikot ylistivät itse teosta, mutta kansa halveksi sitä, mikä olikin tuotantoyhtiön kannalta taloudellinen katastrofi. Elokuva kuuluu niihin teoksiin, joita ei omana aikanaan arvostettu, mutta jotka ovat myöhemmin nousseet arvoon.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Jeanne d’Arcin kärsimys oli mukana  heistä kahdentoista listallaAstala, Erkki: Ne sata tärkeintä, Projektio 2/1980 s. 7..

 Versioita 
Elokuvan alkuperäinen negatiivi tuhoutui joulukuussa 1928 UFA:n Berliinin studioilla riehuneessa tulipalossa. Dreyer kokosi elokuvan uudelleen jäljellä olevista palasista, mutta tämäkin tuhoutui seuraavana vuonna tulipalossa. Dreyer kokosi elokuvan uudelleen kolmannen kerran, ja sitä versiota esitettiin vuosikymmenten ajan. Vuonna 1981 norjalaisesta mielisairaalasta löytyi hyväkuntoinen elokuvan negatiivi, jonka katsotaan täsmäävän melko hyvin Dreyerin alkuperäisen näkemyksen kanssa.

 Työryhmä 
 Tuotanto: Société générale des Films 
 Ohjaus: Carl Th. Dreyer 
 Käsikirjoitus: Carl Th. Dreyer, Joseph Delteil 
 Kuvaus: Rudolph Maté Lavastus: Hermann Warm, Jean Hugo 
 Leikkaus: Carl Th. Dreyer, Marguerite Beaugé 
 Musiikki: Dreyer halusi elokuvaansa esitettävän äänettömänä 
 Puvustus: Valentine Hugo 
 Välitekstit: Carl Th. Dreyer
 Näyttelijät: Maria Falconetti (Jeanne), Eugene Silvain (Pierre Cauchon), André Berley (Jean d’Estivet), Maurice Schutz (Nicolas Loyseleur), Antonin Artaud (Jean Massieu), Jean d’Yd (Guillaume Evrard)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 British Film Institute: Four hard-and-fast rules of filmmaking... and how The Passion of Joan of Arc breaks them.

 Arvostelut 

 Mykkäelokuvasivusto.
 Jeanne d’Arcin kärsimys katsottavissa Internet Archivessa.

Luokka:Keskiaika fiktiossa
Luokka:Vuoden 1928 ranskalaiset elokuvat
Luokka:Ranskalaiset mustavalkoelokuvat
Luokka:Ranskalaiset mykkäelokuvat
Luokka:Historialliset elokuvat