Nils Ekman

Nils ”Nisse” Ekman (s. 11. maaliskuuta 1976 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija. Hän lopetti uransa vuonna 2011 aivoinfarktin takia.

Ekman osasi pelata sekä keskellä että laidassa. Aggressiivisesti pelanneen Ekmanin vahvuudet olivat luistelussa ja työmoraalissa. Hänellä on kokemusta yhteensä 264 NHL:n runkosarjaottelusta, joissa hän teki tehot 60+91=151. Jäähyminuutteja NHL:ssä kertyi 188.

Ura
Ammattilaisuran alku
Ekmanin kasvattajaseura on AIK IF, mutta hän siirtyi jo juniorina Hammarby IF:ään. Ekman pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1993–1994 I-divisioonassa ja hän teki 18 runkosarjaottelussa tehot 7+2=9. Calgary Flames varasi Ekmanin 107. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1996.

Kaudeksi 1996–1997 Ekman siirtyi Suomeen ja SM-liigajoukkue Kiekko-Espooseen. Pääsarjauransa aloittanut Ekman teki 50 runkosarjaottelussa tehot 24+19=43 ollen maalipörssin kuudes ja joukkueensa paras pistemies. Kaudella 1997–1998 hän oli 14 osumallaan Kiekko-Espoon toiseksi paras maalintekijä Juha Joenväärän kanssa. Joukkueen kauden päätyttyä hän piipahti Calgary Flamesissa pelatessaan yhden playoff-ottelun sen farmijoukkue Saint John Flamesissa, AHL:ssä. Ekman pelasi Espoossa vielä kolmannenkin kauden 1998–1999. Joukkueen nimi oli vaihtunut Bluesiksi. Hän oli 20 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Hannes Hyvösen jälkeen.
NHL-uran alku
Ekman siirtyi kaudeksi 1999–2000 Calgary Flamesin organisaatioon. Hän pelasi sen farmijoukkue Detroit Vipersissä, IHL:ssä. Ekmanilta jäi kuitenkin debyytti Flamesissa tekemättä, kun hänet kaupattiin marraskuussa 1999 neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Andreas Johanssoniin. Ekman pelasi Lightningissa 28 NHL-ottelua tehoin 2+2=4. Enimmäkseen hän edusti loppukaudella kuitenkin IHL-joukkue Long Beach Ice Dogsia. Yhteensä Ekman teki IHL:ssä 37 runkosarjaottelussa tehot 18+14=32. Kevään 2000 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+3=6 Ice Dogsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies. Ekman valittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaaksi ja hänet palkittiin Garry F. Longman Memorial Trophylla.

Kaudella 2000–2001 Ekman pelasi Lightningissa 43 NHL-ottelua tehoin 9+11=20. IHL-joukkue Detroit Vipersin puolella hän oli tehoilla 22+14=36 joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kesäkuussa 2001 Ekmanin oikeudet kaupattiin Kyle Freadrichin kanssa New York Rangersiin vaihdossa Tim Tayloriin. Hän kuitenkin palasi kaudeksi 2001–2002 kotimaahansa ja siirtyi Djurgårdens IF:ään. Ensimmäinen kausi Elitserienissä tehoi 38 runkosarjaottelussa tehot 16+15=31, joilla Ekman oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi kuudella osumallaan liigan voittomaalipörssin voiton HV71:n Per-Åge Skrøderin ja Färjestads BK:n Dieter Kaltin kanssa. Ekman pelasi myös Elitserienin tähdistöottelussa ja oli ehdolla liigan vuoden tulokkaaksi. Tittelin sai kuitenkin Södertälje SK:n maalivahti Rolf Wanhainen. Kaudeksi 2002–2003 Ekman palasi Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi yksivuotisella sopimuksella New York Rangersin organisaatioon. Hän pelasi kuitenkin ainoastaan sen farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, jonka paras pistemies Ekman oli tehoilla 30+36=66.

Läpimurto NHL:ssä
Elokuussa 2003 Ekman kaupattiin San Jose Sharksiin vaihdossa Chad Wisemaniin. Hän pelasi kauden 2003–2004 kaikki 82 NHL:n runkosarjaottelua ja teki samalla myös läpimurtonsa liigassa tehoilla 22+33=55. Ekman oli Sharksin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Patrick Marleaun jälkeen. Hän teki elokuussa 2004 yksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa, mutta Ekman pelasi koko kauden 2004–2005 Djurgårdenissa NHL:n työsulun takia. Hän oli tehoilla 18+27=45 joukkueen paras pistemies ja Elitserienin pistepörssin viides. Ekman voitti Djurgårdenin sisäisen pistepörssin myös kevään 2005 pudotuspeleissä tehoilla 4+5=9.

Ekman teki elokuussa 2004 uuden sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Kaudella 2005–2006 joukkueen ykkösketjussakin Joe Thorntonin ja Jonathan Cheechoon vierellä pelannut Ekman teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 21+36=57. Heinäkuussa 2006 hänet kaupattiin Patrick Ehelechnerin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon. 8. marraskuuta 2006 pelatussa ottelussa Tampa Bay Lightningia vastaan Ekman teki hattutempun ajassa 4.10, joka on Penguinsin seurahistorian kaikkien aikojen nopein. Hänen runkosarjansa jäi kuitenkin vain 34 ottelun mittaiseksi, kun Ekmanin kyynärpää meni sijoiltaan 29. joulukuuta 2006 ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän palasi kaukaloihin maaliskuussa 2007 Penguinsin viimeiseen playoff-otteluun.
Paluu Eurooppaan
Kaudeksi 2007–2008 Ekman siirtyi Venäjälle ja HK Atlantin riveihin. Hän oli 22 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Superliigan maalipörssinkin voittaneen Sergei Mozjakinin jälkeen. Ekman sijoittui siinä viidenneksi SKA Pietarin Maksim Sušinskin kanssa. Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL. Ekman siirtyi SKA Pietariin, jossa hän oli tehoilla 12+20=32 joukkueen toiseksi paras pistemies Sušinskin jälkeen. Ekman teki tammikuussa 2009 yksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa.

Toukokuussa 2010 Ekman palasi kolmivuotisella sopimuksella Djurgårdeniin. Hänen kautensa 2010–2011 päättyi kuitenkin jo joulukuussa 2010, kun Ekman joutui sairaalahoitoon aivoinfarktin takia.http://www.hs.fi/urheilu/jaakiekko/muut/artikkeli/Ruotsalainen+huippukiekkoilija+sai+aivoinfarktin/1135262690530 Ekman pääsi pois sairaalasta maaliskuussa 2011. Kesällä 2011 hän lopetti uransa lääkärin kiellettyä häntä jatkamasta jääkiekon pelaamista.

Maajoukkue

Ekman edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2008. Hän kuului Ruotsin joukkueeseen myös vuoden 2004 maailmancupissa, mutta Ekman ei pelannut tuolloin otteluakaan.

Ekman voitti myös alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1996 ja alle 18-vuotiaiden Euroopanmestaruuden vuonna 1994.
Tilastot
 1993–1994  Hammarby IF  Ruotsi I  18  7  2  9  4  –  –  –  –  – 1994–1995  Hammarby IF  Ruotsi I  32  10  8  18  18  –  –  –  –  – 1995–1996  Hammarby IF  Ruotsi I  26  9  7  16  53  1  0  0  0  0  JMM  7  2  1  3  4 1996–1997  Kiekko-Espoo  SM-liiga  50  24  19  43  60  4  2  0  2  4 1997–1998  Kiekko-Espoo  SM-liiga  43  14  14  28  86  7  2  2  4  27   Saint John Flames  AHL  –  –  –  –  –  1  0  0  0  2 1998–1999  Blues  SM-liiga  52  20  14  34  96  3  1  1  2  6 1999–2000  Detroit Vipers  IHL  10  7  2  9  8  –  –  –  –  –   Long Beach Ice Dogs  IHL  27  11  12  23  26  5  3  3  6  4   Tampa Bay Lightning  NHL  28  2  2  4  36  –  –  –  –  – 2000–2001  Detroit Vipers  IHL  33  22  14  36  63  –  –  –  –  –   Tampa Bay Lightning  NHL  43  9  11  20  40  –  –  –  –  – 2001–2002  Djurgårdens IF  Elitserien  38  16  15  31  57  4  1  0  1  32 2002–2003  Hartford Wolf Pack  AHL  57  30  36  66  73  2  0  2  2  4 2003–2004  San Jose Sharks  NHL  82  22  33  55  34  16  0  3  3  8 2004–2005  Djurgårdens IF  Elitserien  44  18  27  45  106  12  4  5  9  20 2005–2006  San Jose Sharks  NHL  77  21  36  57  54  11  2  2  4  8 2006–2007  Pittsburgh Penguins  NHL  34  6  9  15  24  1  0  0  0  0 2007–2008  HK Atlant  RSL  57  22  21  43  87  4  0  1  1  0  MM  9  0  6  6  4 2008–2009  SKA Pietari  KHL  46  16  20  36  50  –  –  –  –  – 2009–2010  SKA Pietari  KHL  37  9  21  30  36  3  0  0  0  2 2010–2011  Djurgårdens IF  Elitserien  20  4  5  9  33  –  –  –  –  – 5 kautta  yhteensä  NHL  264  60  91  151  188  28  2  5  7  16 2 kautta  yhteensä  KHL  83  21  41  62  86  3  0  0  0  2 3 kautta  yhteensä  Elitserien  102  38  47  85  196  16  5  5  10  52 3 kautta  yhteensä  SM-liiga  145  58  47  105  242  14  5  3  8  37 2 kautta  yhteensä  RSL  57  22  21  43  87  4  0  1  1  0
Lähteet

Viitteet

Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Calgary Flamesin varaamat pelaajat
Luokka:Vuonna 1976 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt