Sisustusmusiikki

Sisustusmusiikki () on Erik Satien luoma musiikkityyli, joka on luonteeltaan taustamusiikkimaista, toistuvaa ja paikallaan pysyvää. Tyylilajiin kuuluu vain kolme Satien säveltämää kappaletta, joista yhden ensiesitys tapahtui vasta 30 vuotta Satien kuoleman jälkeen. Sisustusmusiikki on ollut ambientin, minimalistisen musiikin ja konkreettisen musiikin tyylilajien edeltäjistä ja lähtöpisteistä. Satie nimesi musiikkinsa Musique d'Ameublement'ksi vuonna 1917.

 Tausta ja esitykset 
Satie oli kiinnostunut musiikin kokeellisesta säveltämisestä. Hänen sävellystensä melodiat leijuivat ilman selkeitä päämääriä. Hän oli myös kiinnostunut eräänlaisesta staattisesta äänilavastuksesta. Satie oli perillä dadaismin ajatuksista ja näkemyksistä musiikin roolista.

Satien sisutusmusiikki nimenä ei viittaa musiikin taustamusiikkimaiseen luonteeseen, vaan siihen, miten rikkaat ihmiset teetättivät tuolloin kotiinsa huonekaluja sisustuksena. Samalla tavoin sävellysten yksityisesitysten mahdolliset hankkijat koostuivat näistä samoista rikkaista, joilla oli varaa tilata koteihinsa huonekaluja ja esimerkiksi seinäripustuksia. Sävellysten nimet viittaavat rikkaiden ihmisten teetättämiin huonekaluihin. 

Ensimmäinen kokonaisuus oli tarkoitus esittää Ozenfant-galleriassa, mutta sota esti esityksen. Toinen teos Sons industriels oli ainut sisustusmusiikin kappaleista, jonka Satie on esittänyt itse. 

Sons industriels esiteltiin yleisölle kuvauksella:

Kuvaus kuitenkin jätettiin huomioimatta. Kun musiikki alkoi soimaan esittäjien harmiksi yleisö hiljeni ja istuutui alas keskittyen kuuntelemaan sitä. Tilaisuus oli ensimmäinen ylöskirjoitettu kerta kun käsitettä sisustusmusiikki on käytetty.

 Merkitys 
Satien Musique d'Ameublement oli epäonnistunut aikanaan. Se unohdettiin jo hänen eläessä ja se palautui ihmisten tietoisuuteen uudestaan vasta kolmekymmentä vuotta Satien kuoleman jälkeen John Cagen ansiosta. Ambientin ja muzakin tyylilajit itse näkevät usein pohjautuvan Musique d'Ameublement'in. Sisustusmusiikki on ollut myös minimalistisen musiikin ja konkreettisen musiikin tyylilajien lähtökohtana.

Satien tavoitteena sisustusmusiikilla oli muuttaa musiikin porvarillisia esiintymistapoja ja löytää uudenlaisia olemisen tapoja ja syitä musiikin olemassaololle. Satien muusikkoystävän Darius Milhaudin mukaan Satien päämäärä musiikin taustamusiikimaisuudelle toteutui myöhemmin. Nykyään musiikkia soitetaan julkisilla paikoilla, kaupoissa ja ravintoloissa, ja se täyttää ihmisten kodit. Musiikki soi taustalla jatkuvasti, se kuullaan, mutta sitä ei kuunnella. Tämä oli juuri sitä, mikä Musique d'Ameublement'n tavoitteena oli, Milhaudin mukaan.

 Musique d'Ameublement sävellykset 
pienoiskuva|Erik Satien kappale Carrelage Phonique (1917) kokonaisuudessaan.
Satie sävelsi sisustusmusiikkia kolme lyhyttä kappaletta, jotka koostuvat viidestä eri osiosta. Sävellykset on laadittu niin, että niitä voidaan soittaa loputtoman kauan. Sävellysten harmonia on tonaalinen, niissä käytetään kadensseja ja melodia on koukuttava. Sävellyksen toistot ovat identtisiä eikä niissä esiinny vaihtelua tai muutosta. Kappaleet eivät pyri tarjoamaan poispääsyä niiden staattisuudestaan.

 Valmistuneet sävellykset 
Ensimmäinen kokonaisuus (1917) huilulle, klarinetille ja jousisoittimille, sekä ensimmäisessä kappaleessa trumpetille

1. Tapisserie en fer forgé – pour l'arrivée des invités (grande réception) – À jouer dans un vestibule – Mouvement: Très riche ()
 2. Carrelage phonique – Peut se jouer à un lunch ou à un contrat de mariage – Mouvement: Ordinaire ()

Toinen kokonaisuus: Sons industriels () (1920) pianoduolle, kolmelle klarinetille ja pasuunalle

 Premier Entr'acte: Chez un "Bistrot" ()
 Second Entr'acte: Un salon ()

Tilaustyö pienelle orkesterille (1923), Washington (DC):ssä asuvalle rouva Eugène Meyer jr.:lle 

 Tenture de cabinet préfectoral ()

 Toteutumattomat ideat sävellyksiksi 
Satiella oli ideoita myös muiksi teoksiksi, tiettyihin tiloihin ja huoneisiin. Nämä eivät kuitenkaan koskaan valmistuneet.

Satien ideoita olivat:

 Carrelage pour cabinet noir de luxe ()
 Tenture sonore, « ferait très bien dans un salon Louis XVI pendant une réception de parents de province (fin de soirée) » ()
 Trépied à deux pieds « soirée intime (trente personnes) » ()
 Papier phonique « pourchambre d’ivrogne très ordinaire, ameublement économique » ()

 Lähteet 

 Katso myös 
 Hissimusiikki

Luokka:Erik Satien teokset
Luokka:Musiikkityylit