Konservatiivinen juutalaisuus

Konservatiivinen juutalaisuus eli masortijuutalaisuus on juutalaisuuden suuntaus, joka sijoitetaan ortodoksisen ja edistyksellisen reformisuuntauksen välimaastoon. Konservatiivisen juutalaisuuden juuret ovat Zacharias Frankelin ajattelussa 1800-luvun Saksassa. Liike levisi Yhdysvaltoihin, missä se muotoutui 1900-luvun alkupuolella ja vakiintui nykyisen kaltaiseksi toisen maailmansodan jälkeen.

Konservatiivinen juutalaisuus pyrkii mukauttamaan juutalaisuutta nykyaikaisiin ajattelutapoihin. Toisin kuin reformiliike, Frankel perusti muutoksensa perinteisiin halakhisiin prosesseihin. Frankel käsitti juutalaisuuden historiallisesti kehittyvänä uskontona, joka edistää juutalaisen lain säilyttämistä nykyajan realiteettien ja jokaisessa sukupolvessa tapahtuvan Jumalan kohtaamisen yhteydessä.

Konservatiiviset juutalaiset katsovat, että on mahdollista säilyttää perinteiset juutalaiset elementit ja jatkaa samalla maltillista nykyaikaistamista. Tässä konservatiivinen juutalaisuus katsoo, että sekä ortodoksinen että reformistinen liike ovat liian äärimmäisiä. Konservatiivit ovat halunneet muun muassa maltillisia muutoksia synagogaliturgiaan, kuten tuomalla tilaisuuksiin kuoron, urut ja kansankielisen saarnan. Heidän ihanteenaan on ponnisteleva juutalainen, joka pyrkii kasvamaan sitoutumisen ja tiedon kautta. Konservatiiviset juutalaiset korostavat myös juutalaisten identiteettiä kansana, eikä vain uskonnollisena ryhmänä.Illman & Harviainen 1987, s. 89.

Ortodoksijuutalaisten tavoin konservatiivit säilyttävät edelleen monia perinteisiä juutalaisia uskonnollisia sääntöjä, kuten ruokavaliolakeja ja sapatin noudattamista, mutta ovat menneet myös perinteisiä käytäntöjä pidemmälle vihkimällä naisia rabbeiksi. Koska konservatiivisen juutalaisuuden käytännöt vaihtelevat ortodoksisuudesta reformistisisiin, on vaikea määritellä yhtenäistä teologista kantaa, joka olisi yhdenmukainen konservatiivisen liikkeen sisällä.

Konservatiivinen juutalaisuus on menestynyt merkittävästi Yhdysvalloissa, ja se on maan toiseksi suurin juutalaissuuntaus. New Yorkissa sijaitseva Jewish Theological Seminary on muodostunut keskeiseksi osaksi konservatiivisen juutalaisuuden kehitystä. Juutalainen teologinen seminaari kouluttaa suuren osan konservatiivijuutalaisuuden uusista rabbeista.

 Oppi ja uskomukset 

Konservatiivinen juutalaisuus jakaa ortodoksijuutalaisten näkemyksen Tooran jumalallisesta inspiraatiosta. Se pitää kuitenkin yllä joustavaa, historiallisesti monimutkaista kantaa rabbiinista auktoriteettia sekä perimätiedon ketjua koskeviin kysymyksiin. Konservatiivisen juutalaisuuden johtava teologi Abraham Joshua Heschel kirjoitti omaperäisiä, uusmystisiä teoksia ihmisen ja jumalallisen välisestä suhteesta, jotka vaikuttavat konservatiivijuutalaisessa ajattelussa.

Konservatiivijuutalaiset voivat hylätä perinteisen rabbiinisen teologian kirjaimellisen uskon kuolleiden ylösnousemukseen messiaanisella aikakaudella. Konservatiivijuutalaisilla ei ole virallista kantaa teodikean eli kärsimyksen ongelman kaltaisiin kysymyksiin. Jotkut juutalaisen teologisen seminaarin alumnit, kuten Richard Rubenstein, ovat kuitenkin kehittäneet radikaalia holokaustin jälkeistä teologiaa.

 Etiikka ja yhteiskunnallinen näkemys 

Konservatiivinen juutalaisuus pitää kiinni varhaisrabbien dualistisesta näkemyksestä, jonka mukaan ihmisluonto koostuu ristiriitaisista hyvistä ja pahoista impulsseista. Sillä on kuitenkin taipumus korostaa eettistä käyttäytymistä Tooran opiskelun ja rituaalien sijaan ihanteellisena tienä pahan voittamiseksi. Vaikka konservatiiviset eetikot, kuten Elliot N. Dorff, tukeutuvat opetuksissaan löyhästi Tooraan ja rabbiiniperinteeseen, he ovat yleensä paljon ortodoksijuutalaisia vapaamielisempiä ja omaperäisimpiä kannanotoissaan ja juutalaisen lain tulkinnoissaan.

Konservatiivinen juutalaisuus on Solomon Schechterin aikakaudesta lähtien ollut sionistisin kolmesta suuresta juutalaisesta suuntauksesta. Silti useimmat konservatiivirabbit ovat yleismaailmallisia, kannattavat voimakkaasti uskontojen vuoropuhelua ja ovat yleensä liberaaleja päivänpoliittisissa kysymyksissä. Dramaattisin ero ortodoksiseen liikkeeseen liittyy naisten asemaan juutalaisessa uskonnollisessa elämässä. Lukuun ottamatta muutamaa lähinnä Kanadassa toimivaa traditionalistista suuntausta, lähes kaikki konservatiiviset synagogat harjoittavat täyttä sukupuolten tasa-arvoa.

 Historia 

Konservatiivinen juutalaisuus syntyi vuonna 1845, kun Zacharias Frankel (1801–1875) ja hänen seuraajansa erosivat Frankfurtin reformijuutalaisuuden synodista vastustaessaan heprean kielen käytön rajoittamista jumalanpalveluksissa. Frankelille heprea symboloi juutalaisuuden ja juutalaisen kansan henkeä. Hänen kehittämänsä ”positiivis-historiallinen juutalaisuus” piti juutalaisuutta paitsi etiikan teologiana myös juutalaisen kokemuksen historiallisena ilmaisuna.

Vaikka konservatiivinen juutalaisuus näki uskonnon kehittyvänä, se korosti perinteiden ja kansan tahdon merkitystä, johtaen usein perinteisten uskonnollisten tapojen säilyttämiseen. Tämä erotti sen reformijuutalaisuuden radikaalimmasta, valistuksen rationalismiin pohjautuvasta lähestymistavasta, sillä konservatiivinen juutalaisuus oli historiallisen romantiikan inspiroima.

 Organisaatio 

Yhdysvalloissa konservatiivinen juutalaisuus on hyvin järjestäytynyt. United Synagogue of Conservative Judaism -järjestön jäseniltä edellytetään, että he ottavat palvelukseensa ainoastaan liikkeen rabbikokouksen jäsenet. Konservatiivijuutalaiset rabbit koulutetaan Jewish Theological Seminaryssa, jossa perinteisen Talmudin opetuksen lisäksi opetetaan etiikkaa, pastoraalisia taitoja ja saarnaamista. Useimmat konservatiiviset seurakunnat palkkaavat kokopäivätoimisia kanttoreita johtamaan jumalanpalveluksia sekä kouluttamaan bar mitzvah- ja bat mitzvah-oppilaita.

 Lähteet 



 Viitteet 

Luokka:Juutalaisuuden suuntaukset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit