Tunturikirjosiipi

Tunturikirjosiipi (Pyrgus andromedae) on paksupääperhosten heimoon kuuluva perhoslaji. Se on elinympäristövaatimuksiltaan tunturien ja vuoristojen perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
Muiden Pyrgus-suvun lajien tapaan tunturikirjosiiven siivissä on ruskealla pohjalla selkeärajaisia, muodoltaan nelikulmaisia valkoisia pilkkuja. Takasiiven yläpinnassa minkäänlaisia pilkkuja ei pientä pitkänomaista keskitäplää lukuun ottamatta ole, mikä erottaa tunturikirjosiiven monista lähisukulaisistaan, ei kuitenkaan kaikista. Etusiiven tyvi on vaaleakarvainen. Siipien alapinnat ovat vihertävän tai kellertävän ruskeat, valkotäpläiset. Takasiiven alapinnan poikki kulkee katkonainen vaalea juova, jonka keskivaiheilla sisäreunassa on likimain suorakulmainen lovi. Siipiripset ovat valkeat, suonten kohdilta tummat. Siipien kärkiväli on 27–29 mm.Pyrgus andromedae (Wallengren, 1853) (valokuvia aikuisesta)Svenska fjärilar Suomen perhostutkijain seura: Pyrgus, Spialia, Muschampia, Carcharodus ja Erynnis -lajit Norges sommerfugler 

 Levinneisyys ja lentoaika 
Tunturikirjosiipiä tavataan Suomessa vain Enontekiön suurtuntureillaPerhosviki  ja muualla Pohjoismaissa Ruotsin ja Norjan tuntureilla. Etelämpänä Euroopassa laji elää Alppien, Pyreneiden, Karpaattien ja Dalmatian vuoristoalueilla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopusta heinäkuun puoleen väliin.

Elinympäristö ja elintavat
Tunturikirjosiipi elää nimensä mukaisesti tuntureissa ja vuoristoissa. Sitä tavataan vuoristoniityillä, tunturikankailla koivuvyöhykkeen yläosassa ja jopa paljakalla. Useimmin sen tapaa yksitellen tunturien kukkaniityiltä, yleensä kalkkivaikutteisilla alueilla. Vain harvoin perhosia on pienellä alalla useita. Tunturikirjosiipi viihtyy aurinkoisilla, mutta tuulensuojaisilla paikoilla ja lepää usein paljaalla kalliolla siivet sivuille levitettyinä. Perhonen on arka ja lentää nopeasti.

Lajin elintavat tunnetaan hyvin puutteellisesti. Naaras munii lehtien alapinnoille ja osa toukista kehittyy hyvin nopeasti koteloituen jo noin kuukauden kuluttua ja talvehtivat koteloina. Sen sijaan osa toukista on hidaskasvuisia ja talvehtivat toukkana kaksi kertaa. Alpeilla havaittu vuorovuotisuus perhosten esiintymisessä viittaa kehityksen olevan siellä aina kaksivuotinen. Toukkia ei ole tavattu Suomessa.Panu Välimäki, Kalle Männistö & Jari-Pekka Kaitila: Katsaus Enontekiön uhanalaisiin tunturiperhoslajeihin ja tunturiperhosseurannan esiintymisaluehavaintoihin vuosina 2008–2011. Baptria, 2011, 36. vsk, nro 3, s. 87. Suomen Perhostutkijain Seura.

Suomessa tunturikirjosiipi on vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT)Jari-Pekka Kaitila, Kari Nupponen, Jaakko Kullberg & Erkki Laasonen 2010. Perhoset. Julk.: Rassi, P., Hyvärinen, E., Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. 

 Ravintokasvi 
Toukan ravintokasvi on tuntematon. Sellaiseksi on arveltu hanhikkeja (Potentilla), tunturipoimulehteä (Alchemilla glomerulans), mutta perhosen on nähty munivan lapinvuokolle (Dryas octopetala) joka myös selittäisi perhosen levinneisyyden Alpeilla muninta on havaittu myös rätvänällä (Potentilla erecta) ja kasvatetut toukat ovat kelpuuttaneet ravinnokseen ahomansikan (Fragaria vesca).

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
LuontoPortti: Tunturikirjosiipi (Pyrgus andromedae)
Suomen Perhoset: Tunturikirjosiipi
Perhosopas: Tunturikirjosiipi (Pyrgus andromedae)
UniProt, Taxonomy: Pyrgus andromedae 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums  

Luokka:Paksupäät