Novgorodin ja jäämien sodat

Novgorodin ja jäämien sodat olivat sotia, joita jäämit ja Novgorodin tasavalta otaksuttavasti kävivät 1000–1300-luvuilla. Näistä tapahtumista kertovat Novgorodin ensimmäinen kronikka sekä Nestorin kronikka. Yleisimmin omaksutun tulkinnan mukaan novgorodilaisten käyttämillä termeillä jam, jěm, jěm’, jem ja jem  tarkoitettiin hämäläisiä. Termin käyttö koskemaan pelkästään hämäläisiä ei ole kuitenkaan kaikissa yhteyksissä täysin selvää, vaan se on voinut tarkoittaa myös muita Suomen alueen heimoja. 

Ajalle tyypillisesti sotaa käytiin sotaretkien muodossa ja usein eri heimojen ja yhteisöjen tekemien löyhien ja vaihtelevien liittoutumien välillä. Jäämien ja novgorodilaisten sotaretkien yhteydessä mainitaan muun muassa karjalaiset, inkeroiset, ruotsalaiset, vatjalaiset sekä varsinaissuomalaiset. 

 Tausta 
Itämeren alue oli myöhäisrautakaudella rauhaton. Alueen heimojen välillä oli selkkauksia ja orastavien valtakuntien laajentuminen sekä kristinuskon väkivaltainen levittäminen alueella lisäsi väkivaltaa. Baltian tilanne oli ainakin 1100-luvun lopulta lähtien erittäin väkivaltainen alueen eri heimojen sotiessa keskenään samalla saksalaisten ja tanskalaisten levittäessä kristinuskoa alueelle väkivalloin. Sotaretkiä Suomen alueelle ja suomensukuisten heimojen alueille suorittivat meriteitse niin norjalaiset, ruotsalaiset kuin mahdollisesti myös tanskalaiset. Novgorodin ensimmäisen kronikan sekä Nestorin kronikan lisäksi kirjallisiin lähteisiin ovat jääneet maininnat muun muassa Norjan Olavi Pyhän tekemästä ryöstöretkestä mahdollisesti Uudellemaalle vuonna 1008 sekä ruotsalaisten mahdollisesti tekemät ensimmäinen, toinen ja kolmas ristiretki. 

Paavi Aleksanteri III lähetti vuonna 1171 tai 1172 Ruotsin jaarli Guttormille ja Uppsalan arkkipiispalle kirjeen, jossa hän näyttää viitanneen Suomen alueen asukkaiden sotiin Novgorodia vastaan. Kirjeessään paavi kehotti miehittämään ”finnien” eli otaksuttavasti suomalaisten linnoitukset ja varmistamaan heidän pitäytymisensä kristinuskossa vastineeksi suojelusta.Arkistolaitos – Paavi Aleksanteri III:n kirje jaarli Gottormille ja Uppsalan arkkipiispalle. . Viitattu 30.9.2007. 1400-luvun lopulla vaikuttanut historioitsija Erius Olai esitti väitteen, että  mahdollisesti vuonna 1196 kuollut Linköpingin piispa Kol oli toiminut Suomen jaarlina (”Dux Finlandiae”),Suomen Museo 2002, s. 66. Huomattavaa on, että sana "dux" tarkoitti vielä 1100-luvulla jaarlia, mutta 1200-luvun lopulta lähtien herttuaa. mahdollisesti vastaten Suomeen tuoduista ruotsalaisjoukoista samaan tapaan kuin jaarli Jon, jonka kerrotaan taistelleen venäläisiä ja inkerikkoja vastaan yhdeksän vuoden ajan 1100-luvun lopussa.Suomen museo 2002, s. 65. On myös mahdollista, että jaarlit Jon ja Kol ovat alun perin sama henkilö. Jaarli Jon on ilmeisesti sama "Johannes Dux" joka on haudattu Linköpingin tuomiokirkkoon.

Myös aiemmalla ns. ensimmäisellä ristiretkellä, joka keskiaikaisten lähteiden mukaan tapahtui vuonna 1150,Huomattava on, että 1900-luvun alusta alkaen monet historioitsijat ovat ajoittaneet retken vuoteen 1155 käyttämällä vähintäänkin kyseenalaisia päättelyketjuja. Kts. Heikkilä, Tuomas. Pyhän Henrikin legenda. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura 2005.  on voinut olla yhteys jäämien ja Novgorodin sotiin. Jos retki on tositapahtuma ja se on todella tehty 1150-luvulla, se ajoittuu levottoman 1140-luvun jälkimaininkeihin, vaikka myöhemmät legendat kuvasivatkin sen puhtaasti kristinuskon levittämiseksi tehdyksi sotatoimeksi. Jotkut historioitsijat ovatkin nähneet retken suorana reaktiona jäämien vuonna 1149 kärsimään tappioon. Se on myös liitetty paavin kaksikymmentä vuotta myöhemmin mainitsemaan finnien yhteistyöhön ruotsalaisten kanssa.Linna, Martti. "Suomen alueellinen pyhimyskultti ja vanhemmat aluejaot." Teoksessa: Vesilahti 1346-1996. Sivu 197. Vesilahti: Vesilahden kunta ja seurakunta 1996 

Paavi Honorius III valtuutti Suomen piispan perustamaan kauppasaarron ”barbaareja” vastaan vuonna 1221 saatuaan Uppsalan arkkipiispalta hälyttäviä uutisia näiden toimista.Arkistolaitos – Paavi Honorius III:n kirje Suomen piispalle vuodelta 1221. Viitattu 30.9.2007. ”Barbaarien” kansallisuutta ei kerrota kirjeessä, mutta kun kauppasaartoa kahdeksan vuotta myöhemmin laajennettiin, sen sanottiin suoraan olleen venäläisiä vastaan.Arkistolaitos – Paavin kirjeet vuodelta 1229 Riga  ja Lübeck . Viitattu 30.9.2007.

Venäläiset lähteet mainitsevat jäämien ja ruotsalaisen yhteistyön mahdollisena vuonna 1240, jolloin jäämit ja arvoitukselliset, epävarman tulkinnan mukaan varsinaissuomalaisia erikseen tarkoittavat, ”suumit” (sum) mainitaan ruotsalaisten tukena Nevan taistelussa.Line 2007, s. 447 Toinen maininta jäämien, suumien ja ruotsalaisten yhteistyöstä on vuodelta 1256.Arkistolaitos – Novgorodin ensimmäisen kronikan kuvaus vuoden 1256 ruotsalaisten ja suomalaisten hyökkäyksestä Narvaan ja venäläisten vastahyökkäyksestä Suomeen. Viitattu 30.9.2007.

 Kronikoiden maininnat taisteluista 
Ensimmäinen maininta jäämien ja Novgorodin välisistä taisteluista on laurentiuslaisessa kronikkakokoelmassa, jossa Novgorodin ruhtinaan Vladimirin mainitaan olleen sodassa jam-kansan kanssa jo vuonna 1042.Line 2007, s. 448Arkistolaitos – Laurentiuslaisen kokoelman kuvaus suomalaisesta sodasta vuonna 1042 .  Viitattu 29.9.2007 Jam mainitaan myös Novgorodille verovelvollisina Nestorin kronikassa,Nestorin kronikka.  mutta myöhemmissä lähteissä heitä ei mainita. On epäselvää, oliko jam vain aikaisempi nimitys jäämeille (jem), vai kokonaan eri kansa.Nestorin kronikka ei mainitse lainkaan inkerikkoja tai karjalaisia, vaikka nämä asuivat suomalaisten ja Novgorodin alueen välissä. Jo vuonna 1043 samainen ruhtinas taisteli myös Bysanttia vastaan. 1000-luvulla Novgorodilla ei myöskään ollut vielä vapaata pääsyä Itämerelle, koska Neva oli yhä ruotsalaisten hallussa.

Novgorodin ensimmäisen kronikan mukaan toinen Novgorodin ruhtinas, Vsevolod Mstislavitš, hyökkäsi jäämejä vastaan suuren nälänhädän aikana vuonna 1123. Kronikka ei kerro taisteluista tai niiden lopputuloksista mitään.Arkistolaitos – Novgorodin ensimmäisen kronikan kuvaus vuoden 1123 sodasta . . Viitattu 29.9.2007

Jäämien sekä ruotsalaisten mainitaan hyökänneen Novgorodiin vuonna 1142, mutta ei ole viitteitä, että he olisivat tehneet yhteistyötä.Murray 2009, s. 88 Myöhemmin jäämit hyökkäsivät uudestaan Novgorodiin vuonna 1149.

Korela-karjalaiset saattoivat novgorodilaiset vielä uuteen hyökkäykseen jäämejä vastaan vuonna 1191. Tällä kertaa Novgorodin kerrotaan selkeästi tuoneen joukkonsa ”jäämien maahan”. Hyökkääjät polttivat maan ja tappoivat karjan.Arkistolaitos – Novgorodin ensimmäisen kronikan kuvaus vuoden 1191 sodasta . . Viitattu 29.9.2007 Sota saattoi olla sama, minkä Paavali Juusten kuvasi kronikassaan Chronicon episcoporum Finlandensium eli Suomen piispainkronikka 1500-luvulla. Kronikassa mainitaan, että venäläiset olivat polttaneet ”Turun” vuonna 1198.Suomen piispainkronikka. Suomalaisen kirjallisuuden seuran toimituksia 476. Pieksämäki 1988. Venäläisissä kronikoissa ei ole mainintaa sodasta tuona vuonna. Turun kaupunkia ei ollut olemassa vielä tässä vaiheessa, joten tieto on tältä osin 1500-luvun väärinkäsitys.

Tämän jälkeen lähteissä ei ole mainintaa Novgorodin sodista useisiin vuosikymmeniin. Ei ole tiedossa, johtiko vuoden 1191 sota väliaikaiseen Novgorodin valtaan joissakin Suomen tai Karjalan alueen osissa. Joka tapauksessa myöhäisempi kronikka 1220-luvulta kertoi, että venäläiset ruhtinaat eivät pystyneet oleilemaan jäämien maassa.thumb|Laatokanlinnan (kuvassa 1400-luvun ulkomuodossaan) päällikkö torjui jäämien hyökkäyksen vuonna 1228.

Kronikoiden tietojen mukaan usean vuosikymmenen rauhan jälkeen Novgorodin ja jäämien välillä käynnistyivät taas 1220-luvulla. Kun Vladimirin Jaroslav II oli turvannut valtansa Novgorodissa, hän järjesti hyökkäyksiä Viroon, jäämien maahan ja Karjalaan. Jäämejä vastaan kohdistunut hyökkäys tapahtui yhdessä karjalaisten kanssa talven 1226–27 aikana.Line 2007, s. 418Arkistolaitos – Laurentiuslaisen kronikan kuvaus vuoden 1226 hyökkäyksestä  . Viitattu 30.9.2007


Jäämien tekemä kostoretki 2000 miehellä kesällä 1228 Vanha-Laatokkaan epäonnistui täydellisesti, kuten Novgorodin ensimmäinen kronikka kertoo.Arkistolaitos – Novgorodin ensimmäisen kronikan kuvaus suomalaisten hyökkäyksestä Vanha-Laatokkaan 1228 . . Viitattu 30.9.2007  

Suomessa toimineen piispan pyynnöstä paavi julisti vuonna 1229 Visbyä, Riikaa ja Lyypekkiä koskevan kauppasaarron Novgorodia vastaan.Line 2007, s. 435 Muutama vuosi myöhemmin hän määräsi Kalparitariston lähettämään joukkoja suojelemaan Suomea, mutta näiden mahdollisista toimista Suomessa ei ole jäänyt mitään tietoja.Arkistolaitos – Paavi Gregorius IX:n kirje 24.11.1232 . . Viitattu 30.9.2007Gregorius IX:n kirjeet:  ,  , 
 , ,
 , ,
 .

Novgorodin ja jäämien väliset sodat olivat tekijä, jonka otaksutaan vaikuttaneen noin vuonna 1249 tehtyyn toiseen ristiretkeen SuomeenSuomen historian pikkujättiläinen. WSOY 1987. . ss. 55–59. Ristiretken seurauksena Ruotsin valta Suomessa alkoi kasvamaan, mutta tästä huolimatta Novgorodin, hämäläisten ja varsinais-suomalaisten välinen sotatila jatkui. Vuonna 1256 novgorodilaiset tekivät uuden sotaretken hämeeseen sen jälkeen kun ruotsalaiset, varsinais-suomalaiset ja hämäläiset olivat paenneet Narvasta kuultuaan novgorodilaisten sotajoukon lähestyvän. Seuraavat historiallisiin lähteisiin perustuvat Novgorodin sotaretket jäämejä vastaan tehtiin vuosina 1292 ja 1311.

 Katso myös 
Luettelo Suomen historian sodista

 Lähteet 

Viitteet

Luokka:Venäjän sodat
Luokka:Venäjän sotahistoria
Luokka:Suomen keskiaika
Luokka:Suomen sodat