3. erillinen viestikomppania

3. erillinen viestikomppania (virallisesti aikanaan kirjoitettuna 3. Erillinen Viestikomppania, 3. ErVK/SavPr) perustettiin 1961 Kouvolaan viestijoukkojen varusmieskoulutusta tarjoavaksi erilliseksi viestikomppaniaksi.

Se siirrettiin uudelleenjärjestelyjen yhteydessä 1979 Karkialammen varuskuntaan Mikkelin Mikkeli.fi  Mikkeli sotilaallisen hallinnon keskuksena itsenäisyytemme rauhan aikana , jossa se vielä 1980-luvulla tarjosi radio-, sanomaliikenne ja puhelinkoulutusta saavuttaen viestijoukkojen kärkisijoja vuosittaisten viestisotaharjoitusten koulutustarkastuksissa.

Viestialan opetusta tarjottiin puhelin-, sanomaliikenne- ja radiokoulutuksena. Puhelinalan koulutuksen päämääränä oli prikaatin- ja armeijakuntatason viestitoiminnassa käytettyjen GAz-kuorma-autojen lavoille kiinteästä asennettujen TDE 4-kenttälinkkiasemien perustaminen, ylläpitäminen ja siirtäminen. Kun toimintaa ryhdyttiin supistamaan, lakkautettiin ensimmäisenä sähkötyskoulutus.

Ennen sähkötyskoulutuksen lakkauttamista palvelukseen tulevat varusmiehet peruskoulutuskaudella jaettiin kahteen ryhmään sähkötyskokeen perusteella. Heikoimmin menestyneet jatkoivat puhelinpuolella ja paremmin menestyneet radiopuolella. Saapumiserän koko vahvuus saattoi olla miltei 90 alokasta. Radiopuolella palvelevat jakautuivat sähkötysopetuksen jatkuttua kahteen ryhmään. Ne, joiden sähkötysnopeus kehittyi hitaasti, jatkoivat viestiliikennejoukkueessa. Näin ollen joukko jakautui puhelin-, viestiliikenne- ja radiomiehiin.

Puhelinmiesten koulutus alkoi parikaapeli- ja keskuskoulutuksella ja jatkui sen jälkeen linkkikoulutuksella. Osa puhelinmiehistä komennettiin varuskuntien puhelinkeskusten hoitajiksi Kaakkois-Suomen sotilasläänissä jopa Lappeenrannan varuskuntaan saakka. Osa puhelinmiehistä jäi asentaja-aliupseerikoulutuksen perusteella muihin varuskuntiin. Palvelusajan lopulla kahdeksasta yhteentoista kuukauteen linkkiradioilla palvelevilla viestimiehillä, noin 3/4:lla, saattoi olla suoritettuna puhelinmiehen ensimmäisen luokan aselajitutkinto. Linkkikalustona oli 15-kanavainen armeijakuntalinkki GAz:n kuorma-autoalustalla. Sanomaliikennemiesten kalusto liittyi salakirjoittamiseen, salakirjoituksen purkamiseen sekä akustisella modeemilla liikennöintiin Teleminkrypt-laitteistolla, joka oli sanomalaitteen englantilainen edeltäjä Suomen puolustusvoimissa. Radiomiesten kalustossa keskeisellä sijalla oli sähkötysradio. 

Kesällä 1984 viestitarkastaja arvioi 3. erillisen viestikomppanian Suomen parhaaksi viestiyksiköksi koulutustuloksiltaan ja kesällä 1985 toiseksi parhaaksi Panssariprikaatin viestikomppanian jälkeen. Arvioon vaikutti mm. kaapelinvedon epäonnistuminen määräajassa yhdeltä osuudeltaan.

Kun Savon Prikaatia, jolle komppania oli hallinnollisesti alistettu, ryhdyttiin tyhjentämään, siirrettiin komppania toiminnot Keski-Suomen Viestipataljoonalle 1997, joka puolestaan siirrettiin 1. heinäkuuta 1998 Karjalan Prikaatin osaksi sekä nimettiin Itä-Suomen Viestipataljoonaksi.

3. erillinen viestikomppania sijaitsi Savon Prikaatin ensimmäisenä rakennuksena portin vasemmalla puolella.

Sotilasperinnettä
Komppanialla oli Kaakkois-Suomen viestiristi. http://users.tkk.fi/jpkontio/joristit/joristit.htm  Komppaniassa jaettiin sen sijasta myös Savon Prikaatin Porrassalmen ristiä, jonka sai kustakin ikäluokasta yksi upseerikokelas, yksi varusmiesaliupseeri ja yksi miehistöön kuuluva varusmiesten äänestyksen perusteella.

Päälliköt
Karkialampi Mikkelissä
Seppo Kiiski
Juhani Pasanen, majuri, 1980-luvun puoliväli http://kaakkois-suomenviestikilta.fi/Toimintaa%20ja%20tapahtumia%20vuosien%20varrelta.pdf Kaakkois-Suomen Viestikilta ry sivu 5/14
Kasarminmäki Kouvolassa
Simo Melanen, majuri

 Lähteet 

Luokka:Viestijoukot
Luokka:Savon prikaati