Teonfilosofia

Teonfilosofia tai toimintateoria () on filosofian osa-alue, joka tutkii prosesseja, jotka saavat ihmisissä aikaan intentionaalista (tahdonvaraista) toimintaa. Teonfilosofia on ollut filosofien tutkimuskohteena aina Aristoteleen Nikomakhoksen etiikan kolmannesta kirjasta lähtien. Nykyään teonfilosofia on kiinnostanut kasvavassa määrin yhteiskuntatieteilijöitä. Psykologian ja neurotieteiden kehityksen myötä monista teonfilosofisista teorioista on tullut empiirisesti testattavia.

 Teonfilosofisia teorioita 

Teonfilosofiassa toiminta kuvataan yleensä agentin tietyssä tilanteessa aikaansaamana käyttäytymisenä. Agentin halut tai uskomukset (esimerkiksi se, että haluan vettä ja uskon, että kirkas neste edessäni olevassa lasissa on vettä) johtaa ruumiin toimintaan (esimerkiksi siihen, että kurottaudun lasia kohden). Yksinkertaisessa teoriassa halut ja uskomukset yhdessä saavat aikaan toiminnan. Tällainen on muun muassa Aristoteleen esittämä käytännöllinen syllogismi. Muun muassa Michael Bratman on huomauttanut yksinkertaisiin teorioihin liittyvistä ongelmista ja esittänyt, että lähtökohdaksi tulisi ottaa aikomukset (intentiot), eikä analysoida niitä uskomuksiksi ja haluiksi.

Joissakin teorioissa toiminnan taustalla on aina halu yhdessä parhaita halun täyttämiskeinoja koskevien uskomusten kanssa. Agentit pyrkivät toiminnallaan maksimoimaan halujensa täyttymisen. Tällainen teoria on monen taloustieteellisen tai yhteiskuntatieteellisen toimintateorian taustalla (esimerkiksi rationaalisen valinnan teoria). Monet teonfilosofiset toimintateoriat kuitenkin esittävät, että rationaalisuus ulottuu kauemmaksi kuin vain sen laskemiseen, mitkä keinot ovat parhaita päämäärän saavuttamiseksi. Esimerkiksi uskomus, että minun pitäisi tehdä X, voi joissakin teorioissa aikaansaada teon X suorittamisen, vaikka en haluaisikaan tehdä X:ää. Tällaisissa teorioissa toiminnan rationaalisuuteen kuuluu myös oikea reagointi havaittuihin syihin, ei pelkästään toiminta omien halujen mukaan.

Vaikka teonfilosofit käyttävät usein kausaalisuuden termistöä teorioissaan, kausaalisen determinismin suhde vapaaseen tahtoon on ollut kiistanalainen kysymys teonfilosofiassa. Sen lisäksi teonfilosofiassa on keskusteltu paljon toiminnan täsmällisestä määritelmästä filosofisessa käytössä. Tutkijat saattavat olla erimielisiä esimerkiksi siitä, mitkä ruumiin liikkeet kuuluvat toiminnan kategoriaan – esimerkiksi onko ajattelu tällaista toimintaa – ja kuinka monimutkainen useita vaiheita sisältävä toiminta tai monimutkaiset päämäärät tulisi nähdä. 

 Teonfilosofeja 

 G. E. M. Anscombe
 Jonathan F. Bennett
 Michael Bratman
 August Cieszkowski
 Donald Davidson
 Fred Dretske
 Harry Frankfurt
 Jürgen Habermas
 Jennifer Hornsby
 David Hume
 Rosalind Hursthouse Hans Joas
 Robert Kane
 Anthony Kenny
 Alfred R. Mele
 John Searle
 Charles Taylor
 Richard Taylor
 Max Weber
 Ludwig Wittgenstein
 Georg Henrik von Wright

 Katso myös 

 Ihmisen toiminta
 Toiminta
 Vapaa tahto
 Elämänfilosofia

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 





Luokka:Filosofian osa-alueet