Matias (keisari)

Matias (), (24. helmikuuta 1557 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta – 20. maaliskuuta 1619 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1612–1619, Unkarin kuningas (Unkarin kuninkaana Matias II, unk. II. Mátyás) vuosina 1608–1619 ja Böömin kuningas vuosina 1611–1617. 

Matias oli vastauskonpuhdistusta tukeva katolinen hallitsija, vaikka käytännössä joutuikin usein etsimään sopua ja kompromisseja protestanttien ja katolilaisten välille. Hän solmi Unkarin ja Transilvanian kapinallisten kanssa Wienin rauhansopimuksen vuonna 1606, mikä takasi unkarilaisille uskonnonvapauden. Hän ei kuitenkaan kyennyt ratkaisemaan laajan valtakuntansa sisäisiä jännitteitä ja kriisejä, jotka hänen kuolemansa aikoihin puhkesivat kolmikymmenvuotiseksi sodaksi. 

vasen|pienoiskuva|Arkkiherttua Matias von Habsburg, Lucas van Valckenborch 1583

 Suku 
Matias kuului Habsburg-sukuun. Hän oli keisari Maksimilian II:n ja Espanjan prinsessa Marian kolmas poika ja seurasi valtaistuimella veljeään, keisari Rudolf II:ta.Matthias, Holy Roman Emperor (1557-1619) Global Anabaptist Mennonite Encyclopedia Online. October 2007

Hänellä oli 15 sisarusta, joista kuusi eli aikuiseksi asti. Vanhin sisar Anna Itävaltalainen (1549–1580) avioitui vuonna 1570 enonsa, Espanjan ja Portugalin kuninkaan Filip II:n (1527–1598) kanssa. Vanhempi veli Ernst (1553–1595), Itävallan arkkiherttua, oli Espanjan Alankomaiden käskynhaltija vuosina 1594–1595. Vanhempi sisar Elisabet Itävaltalainen (1554–1592) avioitui vuonna 1570 Ranskan kuninkaan Kaarle IX:n (1550–1574) kanssa, heille syntyi yksi tytär. Vanhempi veli Rudolf II (1552–1612), keisari vuosina 1576–1612, kuoli naimattomana ilman laillisia jälkeläisiä. Nuorempi veli Maksimilian III (1558–1618) oli Saksalaisen ritarikunnan suurmestari vuosina 1590–1618. Albrekt VII (1559–1621), Itävallan arkkiherttua, Espanjan Alankomaiden käskynhaltija vuosina 1595–1621, avioitui vuonna 1599 serkkunsa Isabella Clara Eugenian (1566–1633), Filip II:n tyttären kanssa.

 Käskynhaltija, kuningas ja keisari 
Isänsä Maksimilian II:n kuoleman jälkeen vuonna 1576 Matias ei saanut hallittavakseen omia alueita. Espanjan Alankomaiden katolinen aatelisto kutsui hänet korvaamaan Kaarle V:n aviottoman pojan, Juan de Austrian käskynhaltijana vuonna 1577. Matias ei kyennyt järjestämään kompromissirauhaa Espanjan ja Vilhelm I Oranialaisen johtaman protestanttisen ryhmän välille, vaan palasi Saksaan vuonna 1581.
pienoiskuva|251x251px|Matias, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari, Hans von Aachenin piiri 1600-1625
Keisari Rudolf II nimitti veljensä Matiaksen Itävallan käskynhaltijaksi vuonna 1593. Hän noudatti keisarin harjoittamaa vastauskonpuhdistusta tukevaa politiikkaa. Useita protestanttisuuden tukahduttamista vastustaneita talonpoikaiskapinoita nujerrettiin vuosina 1595–1597. Noin vuonna 1598 Matias tutustui pappi Melchior Klesliin, josta tuli hänen pääneuvonantajansa ja jolla oli tärkeä rooli valtakunnan asioissa. Kleslin vaikutuksesta Matias, joka alkuaan oli perinyt isältään suvaitsevaisen asenteen uskonkysymyksiin, alkoi asettua yhä tiukemmin katoliselle kannalle.

1600-luvun vaihteessa keisari Rudolf II:n mielenterveys alkoi järkkyä, hän ei enää kyennyt hoitamaan valtion asioita, eikä hänellä myöskään ollut puolisoa eikä laillista perillistä. Suku alkoi etsiä uutta henkilöä hänen seuraajakseen. Rudolfin veljistä seuraavaksi vanhin, Ernst, kuoli 1595, jolloin Matias nousi perimysjärjestyksen kärkeen. Rudolf, joka vielä vuosina 1594 ja 1598 oli nimittänyt Matiaksen ylipäälliköksi Unkariin ja edustajakseen Unkarin valtiopäiville, alkoi suhtautua veljeensä suorastaan vihamielisesti, ja taistelua veljesten välillä kesti aina Rudolfin kuolemaan asti.

Matias oli keisarillinen ylipäällikkö sodissa turkkilaisia ​​vastaan ​​vuosina 1594–1595 ja 1598–1601. Vuonna 1604 Unkarissa ja Transilvaniassa puhjennut István Bocskain johtama kapina kärjisti keisari Rudolfin toimintakyvyttömyyden aiheuttamia ongelmia. Matias yritti väistää konfliktia myös heikkoon terveyteensä vedoten, mutta suku painosti hänet ottamaan johtajan roolin rauhanneuvotteluissa, joita käytiin Rudolfin toivomuksista piittaamatta. Vuonna 1606 Matiaksen johdolla neuvoteltiin kaksi rauhaa: Unkarin kapinallisten kanssa Wienissä, jolloin Unkarin protestanteille myönnettiin uskonnonvapaus, ja Osmanien valtakunnan kanssa Zsitvatorokissa, mikä takasi rauhan Turkin ja Habsburg-imperiumin rajoille puoleksi vuosisadaksi. Vaikka Rudolfia ei vielä haluttu suoranaisesti syrjäyttää, suku tunnusti Matiaksen johtajaksi ja seuraavaksi keisariehdokkaaksi, ja Rudolf suostui lopulta nimittämään hänet käskynhaltijakseen Unkariin.vasen|pienoiskuva|Matias II Unkarin kuningas, kruunajaismitaliSaadakseen tukea Rudolfia vastaan Matias liittoutui Määrin ja Itävallan säätyjen kanssa. Böömin säädyt, jotka saivat keisarin suostumaan vaatimuksiinsa, eivät liittyneet vastarintaan, mutta Ala- ja Ylä-Itävallan, Unkarin ja Määrin valtiopäivien ja sotajoukkojen tuella Matias sai kesäkuussa 1608 aikaan Libeňin sopimuksen, jolla Rudolfille jäivät vain Böömi, Sleesia ja Lausitz. Matias kruunattiin Unkarin kuninkaaksi (toisena Matias-nimisenä Matias Corvinuksen jälkeen) 16. marraskuuta 1608. Tässä yhteydessä hän joutui jälleen vahvistamaan Unkarin säätyjen oikeudet ja protestanttien uskonnonvapauden. 

Rudolf yritti vielä serkkunsa, arkkiherttua ja Passaun piispa Leopoldin avulla taistella Matiasta vastaan. Kun Leopoldin avulla värvätyt Passaun sotajoukot, joilla Rudolf halusi hyökätä veljeään vastaan, saapuivat Böömiin 1610, syntyi yhteenottoja paikallisen väestön kanssa. Ne saivat myös Böömin säädyt asettumaan Matiaksen puolelle, jolloin Rudolf menetti viimeisen tukensa. Matias valittiin Böömin kuninkaaksi 23. toukokuuta 1611. Rudolfille jäi pelkkä keisarin arvo, joka hänen kuoltuaan tammikuussa 1612 siirtyi Matiakselle.

Keisariksi noustuaan Matias vetäytyi yhä enemmän julkisuudesta ja jätti pääneuvontajansa Melchior Kleslin hoitamaan useimpia valtion asioita. Hän siirsi residenssinsä ja hallintonsa vähitellen Prahasta, jonne Rudolf oli ne siirtänyt, takaisin Wieniin ja tämänkin vuoksi menetti otteensa Böömissä kehkeytyvästä poliittisesta kriisistä. 

Keisarilliset valtiopäivät olivat olleet lamaantuneina vuodesta 1608 lähtien protestanttisten ja katolisten ruhtinaiden välisten kiistojen vuoksi. Keisari Matias ja Melchior Klesl epäonnistuivat yrityksissään sovittaa osapuolten välejä. Nuoremmat Habsburg-suvun arkkiherttuat kannustivat Saksan katolisia ruhtinaita pitäytymään kannassaan. Arkkiherttuat päättivät, että Steiermarkin arkkiherttua Ferdinand (tuleva keisari Ferdinand II) korvaisi vanhan, sairaan ja lapsettoman Matiaksen keisarina. Ferdinandista tuli Böömin kuningas vuonna 1617, ja hänet kruunattiin Unkarin kuninkaaksi vuonna 1618, mutta hän kohtasi protestanttien vastarintaa Böömissä. Matias ja Klesl neuvottelivat myönnytyksiä protestanteille, mutta Ferdinand kieltäytyi tekemästä kompromissia. Vuoden 1618 Böömin kapinasta tuli ensimmäinen kolmikymmenvuotisen sodan vihamielinen teko.

Masennusta ja kihtiä potenut Matias kuoli Wienissä 1619. Hänet on ensimmäisenä Habsburg-hallitsijana haudattu Wienin Kapusiinikirkon Keisarilliseen kryptaan, jonka hänen puolisonsa perusti.

 Avioliitto 
Matias nai vuonna 1611 serkkunsa, Itävallan arkkiherttuatar Anna Tirolilaisen (1585–1618), joka oli Itävallan arkkiherttua Ferdinandin (1529–1595) ja tämän toisen puolison Anna Caterina Gonzagan (1566–1621) nuorin tytär. Annan isänpuoleiset isovanhemmat olivat keisari Ferdinand I ja Böömin ja Unkarin prinsessa Anna Jagellonica (1503–1547); äidinpuoleiset isovanhemmat olivat Mantovan herttua Guglielmo Gonzaga (1538–1587) ja Ferdinand I:n tytär, Itävallan arkkiherttuatar Eleonora (1534–1594).

Liitosta ei syntynyt lapsia, joten Matiaksen kuoltua 1619 häntä seurasi keisarina hänen serkkunsa Ferdinand II.

 Katso myös 
Kolmikymmenvuotinen sota 

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijat
Luokka:Unkarin hallitsijat
Luokka:Habsburgin hallitsijasuku
Luokka:Vuonna 1557 syntyneet
Luokka:Vuonna 1619 kuolleet