Oppimistyyli

Oppimistyylit perustuvat valtaosin tieteellisesti kumottuihin teorioihin. Niiden mukaan yksilöllä on yleinen, tiedostamaton taipumus oppia paremmin tietynlaisilla oppimisstrategioilla tai opiskelutavoilla. Teorioiden mukaan oppijat tulee jakaa oppimistyylimallien mukaan eri tavoilla toimiviin ryhmiin. Yksilöllinen oppimistyyli selvitetään kyselylomakkeella tai psykologisella kokeella. Osa malleista perustuu ajatukseen oppimistyylien biologisesta alkuperästä, toisten mukaan oppimistyyli on ajan myötä muuttuva ja kehittyvä ominaisuus. Oppimistyyleihin kategorisointi ja niiden perusteella opettaminen on monissa tutkimuksissa osoitettu jopa haitalliseksi, ja teorioiden suosiota levittävät ennen kaikkea niitä hyödyntävät kaupalliset tahot. Silti oppimistyyliajattelu on merkittävä suuntaus kasvatusalalla, ja sitä tapaa kaikilla tasoilla lastentarhoista yliopistoihin.

Lukuisiin oppimistyylimalleihin liittyvästä laajasta ja pitkäaikaisesta tutkimuksesta huolimatta oppimistyylien olemassaoloa ja diagnosoitavuutta ei ole osoitettu eikä niiden mukaisen opetuksen tehosta ole saatu luotettavaa näyttöä.Coffield, F., Moseley, D., Hall, E., Ecclestone, K. (2004). Learning styles and pedagogy in post-16 learning. A systematic and critical review. London: Learning and Skills Research Centre. PDF. (Web Archive 2005). Tutkimuksissa on päinvastoin havaittu, että kaikenlaiset oppijat hyötyvät enemmän yhden hyvän opetusstrategian käyttämisestä kuin oppijoiden jakamisesta oppimistyyliryhmiin. Tutkijoiden mukaan erityisesti havaintokanavateoriat lukeutuvat opetusalan "neuromyytteihin", joilla ei ole tieteellistä pohjaa, vaikka monet opettajat uskovat niiden pohjautuvan aivotutkimuksiin.

 Historia 
Vaikka erityisesti aistipohjaiset oppimistyylit ovat olleet käytössä jo pitkään, oppimistyylien nykyisen suosion alku voidaan tulkita olleen vuonna 1979, kun yhdysvaltalainen Walter Burke Barbe julkaisi kirjan ”Teaching through modality strengths: concepts and practices”. Barbe kuitenkin huomautti jo vuonna 1982 esitteessään, että oppijoita tulisi rohkaista käyttämään muitankin aistejaan jos he vaikuttavat nojaavan vain vahvimpaan aistiinsa. Barben teorian julkaisun jälkeen oppimistyylien suosio nousi, ja tutkimuksia oppimistyylien tehokkuudesta tehtiin paljon 1980-luvun lopulle asti. Menetelmän suosiosta huolimatta eri oppimistyyleihin diagnosoivat menetelmät osoittautuivat epäluotettaviksi. Esimerkiksi Kavalen ja Fornessin tutkimuksessa 39 tehdystä kokeesta koostettiin meta-analyysi, joka edusti noin 3100 koehenkilöä. Keskimääräisellä efektikoolla 0.14 aistimoodeihin perustuva opetus todettiin yhdeksi tehottomimmista menetelmistä, joita erityisopetuksessa on käytetty. Johtopäätöksenä todettiin, että opettajien kannattaa kiinnittää enemmän huomiota opetettavaan asiaan kuin oppilaiden yksittäisiin oppimistyyleihin. Vuonna 2008 oppimistyylien tutkijoille tarjottiin rahapalkinto. Saadakseen rahapalkinnon, tutkijan tulisi esittää luotettavaa tieteellistä todistusaineistoa oppimistyylien tehokkuudesta. Palkinto on kasvanut vuosien varrella, eikä kukaan ole onnistunut tuottamaan tarpeeksi luotettavaa tutkimustietoa ansaitakseen nyt 5000 dollarin suuruista palkintoa. Tutkimusten tuloksista huolimatta teorioiden totuudenmukaisuus nähdään yhä itsestäänselvyytenä erityisesti kasvatustieteen ammattilaisten keskuudessa ja jopa kasvatustieteen oppikirjoissa Syynä myytin sitkeydelle on ehdotettu esimerkiksi sitä, että erilaisten oppijoiden huomioiminen luokkahuoneessa sopii yhteen länsimaisten individualististen arvojen kanssa.

Oppimistyylien suosio erityisopetuksessa kasvoi 2000-luvun alussa opetushallituksen suositeltua niitä oppimisvaikeuksien hoitoon. Joidenkin oppimistyylimallien tarjoajien mukaan varsinaisia oppimisvaikeuksia ei ole olemassa, vaan oppijoiden kohtaamat vaikeudet johtuvat siitä, ettei heitä opeteta heidän oppimistyylinsä mukaisesti.Oppimistyylien tunnistamisen mahdollisuudet säätötekniikan opetuksessa. Timo Ahola. Oulun yliopisto (Web Archive 2005). Erityisopetuksessa on käytetty varsinkin visuaalista, auditiivista ja kinesteettistä oppimistyyliä (VAK) mukailevaa opetusta, josta on tutkimuksessa käytetty termiä modality-based instruction (aistimoodeihin perustuva opetus).  

 Oppimistyylimalleja 
pienoiskuva|VARK-oppimistyylimallissa oppijat jaetaan visuaalisiin, auditiivisiin, kinesteettisiin, sekä niihin, jotka oppivat parhaiten lukemalla ja kirjoittamalla. 
Laajalti tunnettuja oppimistyylimalleja on noin 80. Näistä on saatavilla materiaalia suomeksi ainakin seuraavista: 

 D. A. Kolbin kokemuksellisen oppimisen teoriaan perustuva Honey & Mumfordin malli, joka sisältää tyylit osallistuja, tarkkailija, päättelijä sekä toteuttaja.Dlc.fi Mumfordilla on lisäksi tyylit aktivisti, teoreetikko, pragmaatikko ja pohdiskelija.Humanic.fi Käytännössä nämä Suomessa näkyvät eri versiot ovat vain käännös- ja tulkintaversioita alkuperäisistä Peter Honeyn ja Alan Mumfordin kehittämistä neljästä mallista (). Alkuperäisteoksista ja esimerkiksi Peter Honeyn oman yrityksen kotisivuilta löytyvät vain nämä. Honey-Mumfordin oppimistyylikyselyä käyttävät eniten konsultti- ja valmennusorganisaatiot. 

 Dunn & Dunnin malli, jonka sisältämät pääelementit ovat ympäristötekijät, emotionaaliset tekijät, sosiologiset tekijät, fysiologiset tekijät sekä psykologiset tekijät.Opinopas.net Suomessa suositumpi on Prashnigin malli, joka mukailee Dunn & Dunnin mallia. 

 Oppimistyylit visuaalinen, auditiivinen ja kinesteettinen (VAK),Tkk.fi joiden tarkasta alkuperästä ei ole varmuutta. Nämä oppimistyylit muistuttavat NLP:n miellejärjestelmiä, mutta sisältyvät myös Dunn & Dunnin malliin.

Monista malleista on olemassa erillinen sovellus, jota käytetään liike-elämän koulutuksissa tai työhönottohaastatteluissa.

 Tutkimuksia ja kirjallisuutta 
Oppimistyylejä tutkittiin eniten 1980-luvulla. Vuonna 2004 brittiläinen tutkimusryhmä arvioi koko siihenastisen tutkimuksen valitsemalla 13 merkittävintä mallia lähemmän tarkastelun kohteeksi:

Gregorcin Mind Styles sekä Style Delineator
Dunn & Dunnin oppimistyylimalli 
Ridingin kognitiiviset tyylit ja CSA 
Myers-Briggsin tyyppi-indikaattori (MBTI) 
Apterin motivaatiotyyliprofiili (MSP) 
Jacksonin LSP 
Kolbin LSI
Honey & Mumfordin LSQ 
Herrmannin "kokonaisaivomalli" ja HBDI
Allinson & Hayesin CSI 
Entwistlen mallit
Vermuntin ILS
Sternbergin ajattelutyylit ja TSI, TSA

Yksikään malleista ei ole osoittanut riittävää tehoa. Sen sijaan niihin liittyvästä tutkimuksesta löytyi huomattavia puutteita. Yleisenä ongelmana on riippumattoman tutkimuksen puuttuminen, sillä monissa tapauksissa tutkimusta johtavat samat tahot, jotka markkinoivat menetelmää. Osa menetelmistä, kuten Dunn & Dunnin malli, on tutkimuksissa todettu tehottomiksi, mutta tämä ei ole vaikuttanut tapaan, jolla niitä markkinoidaan. Oppimistyyleistä on tehty lukuisia tutkielmia, joissa on havaittu ihmisten jakautuvan kyselyn perusteella erilaisiin mieltymysryhmiin. Useimmat näistä eivät täytä tieteen laatuvaatimuksia, koska niissä käytetyt menetelmät (esim. diagnosointi) ovat epäluotettavia. Ne harvat kokeelliset tutkimukset, jotka ovat menetelmiltään päteviä, ovat toistaiseksi tuottaneet negatiivisia tuloksia. Oppimistyylien lisäksi on tutkittu episteemisiä eli tiedonhankkimistyylejä  sekä kognitiivisia tyylejä.
+Kirjallisuutta vuosien varreltaVuosiOtsikkoTuloksetVertaisarvioitu Kyllä/Ei1977Examining the Benefits and Prevalence of Modality Considerations in Special EducationVaikka oppimistyyleille ei ole tutkimusevidenssiä, oppikirjat kehottavat käyttämään aistipohjaisia oppimistyylejä opetuksessa.Kyllä1978Modal Preferences and Strengths: Implications for Reading ResearchOppimistyyleille ei ole tarpeeksi tutkimusta.Kyllä1979Differential Diagnosis. Prescriptive Teaching: A Critical AppraisalLapset eivät hyödy oppimistyylien mukaisesta opettamisesta. Kyllä1980Modality preference and teaching method: A review of the researchOppimistyylien mukaisen opettamisen puolesta on hyvin vähän tutkimusta.Kyllä1987Substance over Style: Assessing the Efficacy of Modality Testing and TeachingOppimistyylien mukainen opettaminen ei parantanut oppimistuloksia merkityksellisesti, joten opettajan huomio tulisi suunnata muualle.Kyllä1990The Importance of Learning Style in End-User TrainingVarsinaisena tuloksena oli, että Kolbin oppimistyylin mukaan opettaminen ei vaikuta oppimistuloksiin, mutta artikkelissa yritetään kuitenkin soveltaa tuloksia teorian puolesta.Kyllä1990A Critique of the Research on Learning StylesOppimistyylien tutkimuksesta nostetaan esille monia epäkohtia, kuten määrittelyn sekavuus, reliabiliteetin ja validiteetin mittauksen heikkous ja oppijoiden relevanttien piirteiden tunnistaminen.Ei1993The effect of cognitive style and mode of presentation on learning performanceKyllä1995I'm different; not dumb Modes of presentation (V.A.R.K.) in the tertiary classroomKyllä1998Supporting visual and verbal learning preferences in a second-language multimedia learning environment. - PsycNETKyllä1998Aligning Student Learning Styles with Instructor Teaching StylesKyllä1999A Critique of Learning StylesKyllä2003Learning from web-based instructional systems and cognitive style: Learning from web-based instructional systemsKyllä2003Rethinking the multiplicity of cognitive resources and curricular representations: Alternatives to 'learning styles' and 'multiple intelligences'Kyllä2003Learning style, learning patterns, and learning performance in a WebCT-based MIS courseKyllä2004Learning styles and pedagogy in post-16 learningKyllä2004[RE]Visioning the academic–teacher divide: power and knowledge in the educational communityKyllä2006VAKing out learning styles—why the notion of ‘learning styles’ is unhelpful to teachersKyllä2006Testing the ATI hypothesis: Should multimedia instruction accommodate verbalizer-visualizer cognitive style?Kyllä2006Feeling Better: A Comparison of Medical Research and Education ResearchKyllä2007Evaluation of Learning Styles and Instructional Methods in the NROTC Naval Operations and Seamanship CourseKyllä2007Learning Styles and MemoryKyllä2007Everyone's Doing It, but What Does Teacher Testing Tell Us about Teacher Effectiveness?Kyllä2007Effects of Visual and Verbal Learning Styles on LearningKyllä2007Examination of Pre-Service Teachers’ Learning Styles and Temperament Styles within an Elementary Science Methods CourseKyllä2008Neuromythologies in educationKyllä2008Learning Styles: Concepts and EvidenceKyllä2008VAK or VAK‐uous? Towards the trivialisation of learning and the death of scholarshipKyllä2010Some problems & peculiarities with the learning styles rhetoric and practiceKyllä2010Different Perspectives of Learning Styles from VARK ModelKyllä2010The myth of learning stylesKyllä2010The Enduring Appeal of ‘Learning Styles’Kyllä2012Learning styles: unreliable, invalid and impractical and yet still widely usedKyllä2012Neuromyths in Education: Prevalence and Predictors of Misconceptions among TeachersKyllä2012The Case Against Learning StylesKyllä2012Elementary school teachers' perspectives on learning styles, sense of efficacy, and self-theories of intelligenceKyllä2012Exploring the relation between visualizer–verbalizer cognitive styles and performance with visual or verbal learning materialKyllä2012Learning styles: where’s the evidence?: commentariesKyllä2013Building Evidence into EducationKyllä2013The Learning Styles and the Preferred Teaching–Learning Strategies of First Year Medical StudentsKyllä2013Do Learners Really Know Best? Urban Legends in EducationKyllä2014Neuroscience and education: myths and messagesKyllä2014How do my Students Study? An Analysis of Students’ of Educational Disciplines Favorite Learning Styles According to VARK ClassificationKyllä2014Understanding your student: Using the VARK modelKyllä2014Matching learning style to instructional method: Effects on comprehension.Kyllä2014How neuroscience is affecting education : report of teacher and parent surveys.Kyllä2015Is learning styles-based instruction effective? A comprehensive analysis of recent research on learning stylesKyllä2015How psychological science can improve our classrooms: Recommendations should bridge the laboratory and the classroom.Kyllä2015How psychological science can improve our classrooms: Recommendations should bridge the laboratory and the classroom.Kyllä2015The Learning Styles Myth is Thriving in Higher EducationKyllä2015The Scientific Status of Learning Styles TheoriesKyllä2016Learning About Learning: What Every New Teacher Needs to KnowKyllä2017Stop propagating the learning styles mythKyllä2017Dispelling the Myth: Training in Education or Neuroscience Decreases but Does Not Eliminate Beliefs in NeuromythsKyllä2017Evidence-Based Higher Education – Is the Learning Styles ‘Myth’ Important?Kyllä2017Bridging the Gap: Aligning Teaching and Learning StylesKyllä2018‘App-based medical education: Does VARK work?’Kyllä2018A test of two alternative cognitive processing models: Learning styles and dual codingKyllä2018Learning Styles: Preferred Learning Choices and Behaviors of Saudi Male and Female EFL LearnersKyllä2018The Learning Styles Educational Neuromyth: Lack of Agreement Between Teachers' Judgments, Self-Assessment, and Students' IntelligenceKyllä2018The Prevalence of Educational Neuromyths Among Pre-Service Special Education TeachersKyllä2019Preferred Cognitive Learning Patterns (VAK) Among Secondary Students Admitted to King Saud University and its Effect on their Academic Achievement in PhysicsKyllä2019Matching Instruction with Modality-Specific Learning Style: Effects on Immediate Recall and Working Memory PerformanceKyllä2019Another Nail in the Coffin for Learning Styles? Disparities among Undergraduate Anatomy Students’ Study Strategies, Class Performance, and Reported VARK Learning Styles: Study Strategies, Learning Styles, Anatomy PerformanceKyllä2019Exploring the relationship between students’ learning styles and learning outcome in engineering laboratory educationKyllä2020When the “correct” answer on the test is wrong: Licensure exams and the myth of learning stylesKyllä2020Maybe they’re born with it, or maybe it’s experience: Toward a deeper understanding of the learning style myth.Kyllä2020How Common Is Belief in the Learning Styles Neuromyth, and Does It Matter? A Pragmatic Systematic ReviewKyllä2020Providing Instruction Based on Students’ Learning Style Preferences Does Not Improve LearningKyllä2021Measuring Educational Neuromyths: Lessons for Future ResearchKyllä

 Katso myös 
 Howard Gardnerin moniälykkyysteoria

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 

 Vaherva, Tapio ja Jorma Ekola 1986. Aikuisten opettamisen taito. Radion aikuiskasvatussarjan kolmannen osan oppikirja.

 Aiheesta muualla 
Erilaisten oppijoiden liitto.
ELSIN – European Learning Styles Information Network.

Luokka:Kasvatustiede
Luokka:Psykologia ja näennäistiede