Stalker (elokuva)

Stalker () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut neuvostoliittolainen taide-elokuva, jonka on ohjannut Andrei Tarkovski. Se pohjautuu Arkadi ja Boris Strugatskin romaaniin Stalker: Huviretki tienpientarelle. Elokuva yhdistelee tieteiselokuvaa sekä psykologisia ja filosofisia elementtejä.

Stalkerin jälkeen Tarkovskin työskentely Neuvostoliitossa kävi mahdottomaksi, ja hän siirtyi ohjaamaan elokuvia ensin Italiaan, myöhemmin Ruotsiin.

Stalker palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnolla 1980, se sai myös Fipresci-palkinnon 1981 ja Ekumeenisen erikoispalkinnon 1982. Elokuva sai julkaisun aikoihin ristiriitaisia arvioita, mutta ajan myötä sitä on alettu pitää klassikkona.

Vuonna 2012 British Film Instituten kansainvälinen asiantuntijaraati nimesi Stalkerin kaikkien aikojen 29. parhaimmaksi elokuvaksi.Vuonna 2018 BBC:n vastaavanlainen raati äänesti Stalkerin kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon. 

Juoni
Stalker (Aleksandr Kaidanovski) vie ihmisiä salaperäiselle ”Vyöhykkeelle”, jonka otaksutaan syntyneen meteoriitin iskeytymisen, ulkoavaruudesta kotoisin olevien vierailijoiden, ydinonnettomuuden tai jonkin vastaavan tuloksena. Valtio on lopettanut ”Vyöhykkeen” tutkimisen huomattuaan sen mahdottomaksi ja ainoastaan vartioi tiukasti aluetta.

Kirkkaanvärisessä erikoissuojapuvussa Vyöhykkeelle tehty virkamatka, josta kirja alkaa, on elokuvasta jätetty pois. Samoin pois on jätetty vyöhykkeen erikoisuudet, painovoimakeskittymät eli "hyttyskaljut", tappava kolloidinen kaasu eli "velhon hyytelö" ja oudot esineet, kuten "mustat roiskeet", "patterit" ja "tyhjiöt". Tarkkaan ottaen näyttää siltä, että elokuvaan on kelpuutettu vain satunnaisia otoksia ja kirjan viimeinen luku.

Monenlaiset motiivit ajavat ihmisiä eristetylle alueelle, ja Stalker opastaa heitä siellä löytämiään salapolkuja pitkin. Stalker lähtee matkaan mukanaan kirjailija ja professori, jotka hän pyrkii johdattamaan ”Huoneeseen”, paikkaan jossa kaikki toiveet voivat toteutua. Vyöhyke ei kuitenkaan päästä kolmikkoa helpolla. Mikään ei pysy siellä samanlaisena, mitään ei voi ennustaa, ja vain harvat ovat palanneet sieltä elävinä.

 Näyttelijät 

Tuotanto
Stalker on kuvattu Tallinnan satama-alueella ja Linnamäen voimalaitoksessa.

Elokuvan tuotanto kärsi vakavista vastoinkäymisistä. Alun perin kuvaukset oli tarkoitus tehdä Isfaran lähistöllä, mutta helmikuussa 1977 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen oli etsittävä uusi kuvauspaikka. Kuvauksissa käytettiin Kodakin erikoisfilmiä, mutta sen kehitys epäonnistui. Vuoden työ meni hukkaan ja elokuva oli kuvattava kokonaan uudestaan seuraavana kesänä, vaikka rahoitusta ei ollut riittävästi.

Arvioita
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta seitsemän antoi Stalkerille täydet neljä tähteä, kaksi arvostelijaa kolme tähteä ja yksi kaksi tähteä, keskiarvona 3,6 tähteä neljästä. Vain uusintaensi-iltaan tuotu Seitsemän samuraita sai Suomessa paremmat pisteet tammikuun ja elokuun lopun 1980 välillä teatteriohjelmistoon tulleista elokuvista.

 Katso myös 
 Stalker: Shadow of Chernobyl, elokuvaan ja Strugatskien romaaniin perustuva tietokonepeli

Lähteet

Kirjallisuutta



 Aiheesta muualla  
 Malanin, Juho: Stalker. Elitisti.fi.

Luokka:Vuoden 1979 neuvostoliittolaiset elokuvat
Luokka:Tieteiselokuvat
Luokka:Andrei Tarkovskin ohjaamat elokuvat