Huumausaineneuvottelukunta

Huumausaineneuvottelukunta oli sosiaali- ja terveysministeriön asettama neuvottelukunta, jonka tehtävänä oli määritellä uudelleen Suomen huumausainepolitiikka. Neuvottelukunta asetettiin 1968, ja se istui vuodesta 1969 vuoteen 1971 saakka.

Syynä komitean asettamiseen oli nuorten laajeneva huumeiden käyttö. Jopa 5%-23% nuorista oli paikkakunnasta riippuen ilmoittanut kokeilleensa huumeita 1970-luvun alun tutkimuksissa. Kannabis ja LSD lisäksi yhdistettiin nuorison kannattamiin protestiliikkeisiin. Toimittajat pyrkivät kiinnittämään huomion asiaan tekemällä artikkeleita siitä, miten helppoa huumeiden osto oli, ja miten heikosti poliisi valvoo asiaa. 
Tätä aikaisemmin Suomen huumausainepolitiikka perustui lähinnä terveydenhoitoon ja siihen liittyneisiin pakkokeinoihin.

 Huumausainepoliittinen toimikunta 

Vuonna 1996 Sosiaali- ja terveysministeriö asetti Huumausainepoliittisen toimikunnan, jonka tehtävänä oli laatia ehdotus kansalliseksi
huumausaineohjelmaksi. Toimikunnan puheenjohtajana toimi oikeusministeriön ylijohtaja K. J. Lång. Toimikunnan työn tuloksena syntyi Suomen huumausainestrategia 1997, joka laajuudeltaan ja perusteellisuudeltaan vastaa edeltänyttä komiteamietintöä (KM 1969). Tällä kertaa toimikunnan mietintöön ei sisältynyt konkreettisia ehdotuksia uudeksi lainsäädännöksi, vaan painopiste oli yleisemmällä strategiaohjelman tasolla. Vuoden 1997 huumausainestrategiaa on säännöllisin väliajoin täsmennetty ja yhteistyötä huumehaittojen ehkäisemiseksi on ohjattu valtioneuvoston periaatepäätöksillä.

Lähteet

luokka:Päihdepolitiikka
luokka:Sosiaalipolitiikka
Luokka:Suomen sosiaali- ja terveysministeriö