Inkereenjoki

Inkere eli Inkereenjoki () on Nevan sivujoki Leningradin alueen Hatsinan ja Tusinan piireissä sekä Pietarin Kolpinan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 76 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1 000 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Inkerin ylängöllä Skuoritsan kylän lähellä olevasta lähteestä, virtaa tasangon keskellä jyrkkäreunaisessa uomassa ja laskee Nevaan Ust-Ižoran taajaman luona. Joen keskisyvyys on 1,5–2,0 metriä, suurin syvyys 4 metriä ja suurin leveys joen suussa 60 metriä. Joessa on paljon karsti-ilmiöitä. Tärkeimmät sivujoet ovat Paritsa, Verevka, Tšornaja, Vinokurka ja Bolšaja Ižorka.

Inkereenjoki on yksi Nevan saastuneimmista sivujoista. Inkereenjoen kalalajeja ovat hauki, ahven ja särki. Varsinkin alajuoksu Suurlopotista (ven. Antropšino) Kolpinaan on suosittu melontakohde. Joen varrella sijaitsevat Puutostin, Patamäen ja Telmanin kuntakeskukset sekä Kommunarin ja Kolpinan kaupungit.

Joesta on saanut nimensä Inkerin alue sekä inkeroisten kansa. Sen nimen tarkempi alkuperä on selvittämättä, mutta samanlaisia joennimiä ilmenee myös idempänä Pohjois-Venäjällä. Joen nimi muodostaa eräänlaisen parin viereisen Venjoen (< Venäjä) kanssa.

Vuonna 1240 Aleksanteri Nevskin johtamat Novgorodin ja Laatokankaupungin joukot löivät ruotsalaisten armeijan Nevan taistelussa Nevan ja Inkereenjoen yhtymäkohdassa. Keskiajalla seutu kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Inkereen pogostaan. 1600-luvulla joen rannoille syntyi suomalaisasutus, joka kuului Inkereen, Venjoen ja Skuoritsan luterilaisiin seurakuntiin. 1700-luvun alussa perustettiin Isoran Lopotin postiasema ja joelle rakennettiin sahamyllyjä, joista saivat alkunsa Inkereen tehtaat nykyisessä Kolpinassa. Näihin aikoihin joen rannalle syntyi myös saksalaisia siirtokuntia. Suomalaisasutus tuhoutui toisen maailmansodan aikaisten pakkosiirtojen seurauksena.

Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Inkerin joet
Luokka:Leningradin alueen joet
Luokka:Nevan alue
Luokka:Pietarin joet ja kanavat