Kiuruveden kirkko

Kiuruveden kirkko Kiuruvedellä on arkkitehti Bertel Liljequistin vuonna 1938 suunnittelema. Rakentaminen alkoi seuraavana vuonna, talvisota keskeytti työt, mutta niitä jatkettiin heti sodan päätyttyä. Kirkko otettiin poikkeusluvalla käyttöön keskeneräisenä 1940 adventtina, välirauhan aikana. Sen vihki lopullisesti käyttöön piispa Eino Sormunen 25. toukokuuta 1941.
Kirkkoon lahjoitettiin vuonna 1953 Uuno Eskolan mosaiikkityönä tehty alttaritaulu. Työ on tehty noin 300 000 luonnosta otetusta kivestä, jotka ovat maalaamattomia, luonnollisessa värissään. Eskola keräsi kivet Italiasta 1950-luvulla. Kuoriosassa on myös väri-ikkunat.

Kirkossa on kahdet urut, pääurut ovat Kangasalan urkutehtaan 34-äänikertaiset urut vuodelta 1978. Kuoriurut ovat 8-äänikertaiset. Kirkkosalissa on myös piano.

Ulkoa kirkko edustaa tyypillistä Liljequistin kirkkoarkkitehtuuria: rakennus on vaaleaksi rapattu, torni on korkea ja pääovi on korotettu portaalimaisesti. Pääoven yläpuolella on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon punagraniittinen kivireliefi.

Rakennus peruskorjattiin vuonna 1990.

Seurakunnassa on pääkirkon lisäksi kaksi kyläkirkkoa, Lapinsalossa ja Sulkavanjärvellä.

Kiuruveden ensimmäisen (1765-1852) ja toisen kirkon (1852-1937) muistomerkkinä toimii Vanhalla hautausmaalla (Kirkkokatu) 
sijaitseva Sankarivainajien muistomerkki, jonka kääntöpuolella kerrotaan aiemman kirkon sijainnista myöhemmin sankarihaudoille valitulla paikalla.

Kiuruveden aikaisempi vuonna 1852 rakennettu puinen ristikirkko, jossa oli istuinpaikkoja 1 200 hengelle, tuhoutui tulipalossa 23. heinäkuuta 1937. Kirkon irtaimistoa sekä kirkossa säilytetty arkisto saatiin pelastettua.Kiuruveden kirkko palanut, Helsingin Sanomat, 25.07.1937, nro 196, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Kiuruveden kirkko - Pääkirkko (kiuruvedenseurakunta.fi)

Luokka:Suomen kivikirkot
Kirkko
Luokka:Pohjois-Savon kirkkorakennukset