Yökaktukset

Yökaktukset (Selenicereus) on kaktuskasvien suku. Se on läheistä sukua samaan alatribukseen kuuluville metsäkaktuksille (Hylocereus). Uusimman taksonomian mukaan suvut kuuluu yhdistää ja tällöin yhdistetyn suvun tieteellisenä nimenä säilyy Selenicereus mutta suomenkielinen nimi on metsäkaktukset.Suomen Lajitietokeskus: Metsäkaktukset – Selenicereus Viitattu 1.12.2020.

Suvun lajeja esiintyy luontaisesti Keski-Amerikassa, Länsi-Intiassa sekä pohjoisessa Etelä-Amerikassa. Yökaktuksille on annettu tieteellinen nimi Selenicereus antiikinkreikkalaisen kuun jumalattaren Selenen mukaan johtuen suvun lajien tavasta kukkia yöllä.

Huonekasvina kasvatetaan tavallisimmin yönkuningatarta (Selenicereus grandiflorus), jonka kukat ovat kermanvalkoisia ja vaniljantuoksuisia. Kasvupaikan tulisi olla lämmin ja valoisa .

 Tuntomerkit 
Yökaktukset kiipeilevät pitkin puiden runkoja ja kasvattavat ilmajuuria. Lehtien areolit voivat olla joko piikittömät tai piikikkäät. Yökaktuksien kukat ovat kooltaan suuria lajista riippuen 12–38 cm pitkiä. Kukat aukeavat yöllä ja kestävät vain yhden päivän. Niitä pölyttävät yöllä lentävät perhoset ja harvemmin lepakot.

Yökaktukset ovat riippuvavartisia tai kiipeileviä päällyskasveja (epifyyttejä ja litofyyttejä). Niillä on paljon ilmajuuria. Varret ovat ohuita, jopa yli viisi metriä pitkiä, ja niissä on 2–12 uurretta tai siipipalletta. Areoleissa on lyhyttä karvoitusta ja hentoja, lyhyitä, harvoin neulamaisia piikkejä; joskus ne puuttuvat. Kukat ovat kookkaita, jopa 40 cm pitkiä ja 20 cm leveitä, suppilomaisia tai laakeita. Sisimmät kehälehdet ovat valkoisia, uloimmat keltaisia, vaaleanpunaisia tai ruskehtavia. Kukkapohjuksessa on suomuja ja karvoja, sukasia tai piikkejä. Hedelmä on pallomainen, mehevä, tavallisesti punainen ja piikkinen. Siemenet ovat munan tai munuaisen muotoisia ja kiiltävän mustia.Anderson 2001: 631.

 Lajit 
Yökaktuksia tunnetaan 28–31 lajia.
 Selenicereus anthonyanus
 Selenicereus atropilosus
 Selenicereus boeckmannii
 Selenicereus brevispinus
 Selenicereus chontalensis
 Selenicereus chrysocardium
 Selenicereus coniflorus
 Selenicereus costaricensis – vahametsäkaktus
 Selenicereus donkelaari
 Selenicereus dorschianus
 Selenicereus escuintlensis – hoikkametsäkaktus
 Selenicereus extensus
 Selenicereus grandiflorus – yönkuningatar
 Selenicereus guatemalensis – liekkimetsäkaktus
 Selenicereus hamatus
 Selenicereus hondurensis
 Selenicereus inermis
 Selenicereus innesii
 Selenicereus macdonaldiae
 Selenicereus megalanthus – ananasmetsäkaktus
 Selenicereus minutiflorus
 Selenicereus monacanthus – antillienmetsäkaktus
 Selenicereus murrillii
 Selenicereus nelsonii
 Selenicereus ocamponis – meksikonmetsäkaktus
 Selenicereus plumieri
 Selenicereus pteranthus – yönprinsessa
 Selenicereus purpusii
 Selenicereus rubineus
 Selenicereus setaceus
 Selenicereus spinulosus
 Selenicereus stenopterus
 Selenicereus testudo
 Selenicereus tonduzii
 Selenicereus triangularis – maljametsäkaktus
 Selenicereus tricae
 Selenicereus undatus – tarhametsäkaktus
 Selenicereus urbanianus
 Selenicereus vagans
 Selenicereus validus
 Selenicereus wercklei
 Selenicereus wittii

 Lähteet 
 Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. – Timber Press. Portland, Oregon. .
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Selenicereus – yökaktukset.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 United States Department of Agriculture (USDA): Selenicereus 

Luokka:Kaktuskasvit