Aino Mantsas

Aino Mantsas () oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli muun muassa Helsingin Kansanteatterissa sekä teki mieleenpainuvat sivuroolit Komisario Palmu -elokuvissa.

 Ura 

Mantsas harrasti nuoruudessaan kuvataidetta ja olisi halunnut pyrkiä Ateneumiin. Hänen isänsä sai kuitenkin puolipakolla hänet hakemaan Suomen Teatterikouluun, jonka ensimmäisellä kurssilla Mantsas opiskeli 1943–1945. Hänen kurssitovereitaan olivat muun muassa Ritva Arvelo, Ekke Hämäläinen ja Marja Korhonen. Ennen opintojaan Mantsas haki näyttämökokemusta jatkosodan rintamakiertueilta.

Näyttelijänuran alussa Mantsaksella oli lyhyet kiinnitykset Kuopioon ja Lahteen, joista hän siirtyi Helsingin Kansanteatteriin. Kansanteatterissa Mantsaksen suuriin rooleihin kuului muun muassa nimiosa Jean-Paul Sartren näytelmässä Kunniallinen portto syksyllä 1948. Muita teatteritöitä oli esimerkiksi vaimon osa näytelmässä Lemmen oppituoli. Mantsaksen teatteriura kääntyi laskuun Glory Leppäsen johtajakaudella. Naiset riitaantuivat heti Leppäsen aloitettua johtajantyönsä. Mantsas sai ainoastaan pieniä rooleja ja lopulta sanoi itsensä irti. 1950-luvun puolessa välissä hän oli kiinnitettynä Porin Teatteriin, jonka johtajana Matti Kassila tuolloin toimi. Porissa Mantsas näytteli muun muassa nimiosan Jean Anouilh’n näytelmässä Antigone. Porista Mantsas palasi melko pian puolisonsa mukana Helsinkiin.

Mantsas näytteli kaikkiaan yhdeksässä elokuvassa, tunnetuimpia lienevät postineidin osa Hilmanpäivissä sekä roolit kolmessa mustavalkoisessa Komisario Palmu -elokuvassa 1960-luvun alussa. Mantsas teki niin ikään sivuosat Kassilan ohjaamissa klassikkoelokuvissa Radio tekee murron ja Syntipukki. Vuonna 1961 hänellä oli Eeditin osa elokuvassa Kultainen vasikka. Rooli oli Mantsakselle tuttu, sillä hän oli näytellyt sitä teatterissa. Hän näytteli 1970-luvulla televisiossa ja suunnitteli puvustuksia ja lavastuksia muutamiin elokuviin.

 Yksityiselämä 

Mantsas oli vuosina 1948–1977 naimisissa ohjaaja Matti Kassilan kanssa. Liitosta syntyi tytär ja kolme poikaa, joista Taavi Kassila on elokuvaohjaaja.

Sairastuttuaan rintasyöpään Mantsas kieltäytyi leikkauksesta ja päätti turvautua luontaishoitoihin. Hän ei halunnut viettää viimeisiä hetkiään sairaalassa ja kuoli kotonaan. Hän kieltäytyi hautauksesta ja muistotilaisuudesta, joihin hänen poikansa saivat hänet kuitenkin suostuteltua. Kirjassaan Mustaa ja valkoista Matti Kassila luonnehtii entistä puolisoaan ”lahjakkaaksi, poikkeukselliseksi ihmiseksi, jonka oli vaikea sopeutua ympäröivään maailmaan”. Taiteellisen rehellisyyden suhteen Mantsas oli ehdottoman tinkimätön.

 Filmografia 

 Näyttelijänä Vuosi Elokuva Rooli 1948 Ruusu ja kulkuri  Kiplie von Waldenburg 1951  Radio tekee murron  tarjoilijatar Tornin baarissa 1952  Radio tulee hulluksi  Houruniemen keskusneiti 1954  Hilmanpäivät  postineiti 1957  Syntipukki  neuvoja 1960  Komisario Palmun erehdys  Alli Rygseck 1961  Kultainen vasikka  Eedit Honka Kaasua, komisario Palmu!  Iiri Salmia, oik. Irina Salmienkoff Yllätyslahja  äiti 1962  Tähdet kertovat, komisario Palmu  Annikka Vadenblick 1966  Tuntematon kenraali  Marqurite 1971  Hautajaiset  Bertta 1973  Polkkapari  Johannan äiti

 Lavastajana ja puvustajana Vuosi Elokuva Tehtävä 1968  Täällä Pohjantähden alla  puvut 1971  Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin  lavastukset, puvut 1972  Haluan rakastaa Peter  lavastus, Sannan koti 1973  Pohjantähti  puvut

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Vuonna 1922 syntyneet
Luokka:Vuonna 1979 kuolleet