Suomen ruotsalainen kansanpuolue

Suomen ruotsalainen kansanpuolue (lyhenne RKP, , lyh. SFP) on suomalainen liberaali puolue, joka edustaa pääasiassa Suomen ruotsinkielistä väestönosaa eli suomenruotsalaisia. RKP:n nykyinen puheenjohtaja on Anders Adlercreutz ja puoluesihteeri Fredrik Guseff.

Euroopan parlamentissa RKP kuuluu RE ryhmään. Tällä hetkellä RKP:lla on ryhmässä yksi meppi: Anna-Maja Henriksson.

RKP on saanut eduskuntavaaleissa sotien jälkeen kymmenkunta paikkaa. Suhteellisesta pienuudestaan huolimatta RKP on päässyt usein hallitukseen. Puolue on ollut mukana enemmistössä Suomen itsenäisyyden ajan hallituksista ja jokaisessa hallituksessa vuosina 1979–2015 ja vuodesta 2019 lähtien. Vuonna 2015 RKP jäi Sipilän hallituksen ulkopuolelle, mikä katkaisi puolueen 36 vuoden yhtäjaksoisen edustuksen hallituksessa.

RKP oli pitkään Suomen ainoa alueellinen puolue. Eduskuntavaaleihin 2007 RKP osallistui vain kaksikielisissä Helsingin, Uudenmaan, Vaasan ja Varsinais-Suomen vaalipiireissä. Eduskuntavaaleissa 2011 puolueella oli ensimmäisen kerran ehdokkaita Lapin vaalipiirissä. Ruotsalaiseen eduskuntaryhmään kuuluu perinteisesti myös Ahvenanmaan vaalipiirin edustaja, vaikka hän ei olisikaan RKP:n kansanedustaja. RKP on osallistunut yhä useammassa vaalipiirissä eduskuntavaaleihin, mutta puolue saa pääosan kannatuksestaan perinteisiltä kannatusalueiltaan. Aluevaaleissa puolueella on ollut ehdokkaita 16 hyvinvointialueella 21 alueesta ja jokaisella ek-vaalipiirin alueella. 

RKP:n nuorisojärjestö on Svensk Ungdom, opiskelijajärjestö Liberaalit Opiskelijat LSK ja naisjärjestö Svenska Kvinnoförbundet.
RKP:llä on viisi piirijärjestöä, joista Helsinki, Uusimaa, Turunmaa ja Pohjanmaa toimivat vaalipiiriensä alueilla. Muissa vaalipiireissä hajanaisesti toimivia osastoja yhdistää muun Suomen piiri.Hur fungerar SFP? RKP 2014

 Ideologia ja arvot 

RKP:n pääideologia on liberalismi. Periaateohjelmassaan (2016) RKP nostaa arvoikseen ihmisten kunnioittamisen, yksilön vapaudet ja oikeudet, tasa-arvon sekä sosiaalisen ja globaalin vastuun. RKP:n puolueohjelman prioriteetteja ovat pohjoismaisuus ja kaksikielisyys.

RKP syntyi Ruotsalaisen puolueen pohjalle joka puolusti pääosin ruotsinkielisen yläluokan asemaa. RKP:sta syntyi koko ruotsinkielistä väestöä puhutteleva liike. Vuonna 1919 valtiomuotokysymys johti puolueen jakautumiseen. Puolueen tasavaltalainen vähemmistö järjestäytyi ensin puolueen sisällä Ruotsalaiseksi Vasemmistoksi ja sittemmin omaksi puolueeksi (1931). Nimestään huolimatta ryhmittymä oli luonteeltaan ei-sosialistinen.Rantala 1982, s. 19

RKP on porvarillinen puolue, jonka sisältä löytyy niin liberaali, konservatiivinen kuin agraarikin siipi. Muihin eduskuntapuolueisiin verrattuna RKP:n ohjelmassa kielikysymys saa suurta huomiota. Monissa muissa kysymyksissä puolue on hyvin hajanainen, koska sillä on äänestäjiä pohjalaisista maanviljelijöistä eteläsuomalaisiin liberaaleihin.

 Politiikka ja tavoitteet 
RKP on perinteisesti kannattanut vahvaa kaksikielisyyttä (Ahvenanmaata lukuun ottamatta), pohjoismaalaistyyppistä sosiaaliturvaa, ympäristöasioiden huomioon ottamista ja ruotsinkielisen vähemmistön oikeuksien takaamista ylipäätään. Europarlamentissa RKP kuuluu Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään. Puolue on ollut EU-yhdentymisen kannattaja, ja kesäkuussa 2016 se asettui kannattamaan Suomen Nato-jäsenyyttä.Henriksson valittiin ensimmäisenä naisena RKP:n puheenjohtajaksi, Helsingin Sanomat 13.6.2016. Viitattu 23.9.2016.

RKP kannattaa markkinataloutta ja vapaata kilpailua. Veronalennukset lisäisivät sen mielestä ihmisten motivaatiota käydä töissä. Ulkopolitiikassa puolue on kannattanut perinteisesti pohjoismaista yhteistyötä.

Puolueelle ominaista on ruotsin aseman kielen korostamisen lisäksi arvoliberalismi tiettyjen kysymysten kohdalla. RKP esimerkiksi kannattaa homo- ja lesbopareille yhtä laajaa adoptio-oikeutta kuin heteropareille. Tähän sisältyisi myös mahdollisuus ulkoiseen adoptioon. Homoparien sisäistä adoptio-oikeutta vastaan ei äänestänyt vuonna 2009 yksikään RKP:n kansanedustaja. Kuitenkin viisi RKP:n kansanedustajaa asettui tukemaan Minna Sirnön ehdottamaa seksin yleistä ostokieltoa vuonna 2006. Kolme puolueen edustajaa äänesti myös seksin myynnin kieltämisen puolesta.

Astrid Thors on arvostellut nuuskan myyntikieltoa, ja myös RKP:n eduskuntaryhmä on ajanut nuuskan laillistamista.

Puolueen edellinen puheenjohtaja Stefan Wallin on ilmoittanut RKP:n olevan perussuomalaisten vastavoima.

Kevään 2011 hallitusneuvotteluissa puolue vastusti talousrikosten rangaistusten koventamista. Samoissa neuvotteluissa RKP esitti harmaan talouden torjuntaa pohtineen työryhmän muistiosta poistettavaksi muun muassa kohtia, joissa viranomaisten välistä tiedonsaantia olisi vaadittu parannettavaksi ja hallintorekisteröityjä tilejä hallinnoivia pankkeja olisi velvoitettu selvittämään sijoittajien henkilöllisyys. Helsingin Sanomat piti RKP:n toimia harmaan talouden kitkemisen vesittämisenä, vaikkakin puolue sanookin pitävän talousrikollisuuden torjuntaa tärkeänä. Muistiota kommentoinut harmaan talouden tutkija Markku Hirvosen mielestä RKP:n kannat johtuivat puolueen taustavaikuttajista, kuten suursijoittajista.

 Historia 
 Tausta 
pienoiskuva|oikea|Rkp:n juliste vuoden 1907 eduskuntavaaleista, kuva Alex Federleyn.
1800-luvulla svekomanian poliittiseksi ilmentymäksi perustettiin Ruotsalainen puolue. Ruotsalainen puolue oli lähinnä parlamentaarikkojen ympärille muodostuva parlamentaarinen eliittipuolue, joka puolusti ruotsinkielisen yläluokan asemaa.Rantala 1982, s. 15

Suomen muututtua demokratiaksi puolue vaihtoi nimensä Ruotsalaiseksi kansanpuolueeksi. Kun fennomania oli sivistyksellisesti radikaali, mutta poliittisesti konservatiivinen liike, perustui svekomania pääasiassa liberaalille arvopohjalle. Valtaosa Liberaalisen puolueen jäsenistöstä siirtyi Ruotsalaiseen puolueeseen 1880-luvun aikana. 

 Ruotsalaisen kansanpuolueen perustaminen 
Ruotsalainen kansanpuolue perustettiin eduskuntauudistuksen jälkeen Helsingissä 20.–21. toukokuuta 1906, jolloin puolueen nimi muutettiin Svenska Folkpartietiksi. RKP:n ensimmäisen tavoiteohjelman painopiste oli ruotsinkielistä väestöä koskevissa kieli- ja sivistyskysymyksissä, minkä lisäksi puolue määritteli itsensä perustuslailliseksi ja kannatti laajennettua kansanedustusta. 

Oleellista puolueohjelman kannalta oli nimikysymyksen ratkaiseminen kansanpuolue-ilmaisuun eikä ainoastaan kulttuuriliitoksi, jota oli myös ehdotettu. Sosiaalisen ohjelman osalta puolue päätyi väljään kompromissiin, joka yhdisti koko ruotsinkielistä väestöä mahdollisimman yhteisesti.Borg 1965, s. 36-37 Puolueen tavoitteena oli kieliryhmän kokoaminen yhteen ja yhtenäisen puolueen rakentaminen yhteiskuntaluokkaan katsomatta ja tärkeimmäksi kysymykseksi nousi kielikysymys. RKP oli alkuvuosinaan konservatiivisin ja oikeistolaisin Suomen puolueista.Sanomalehti Karjalan Maan poliittiset näkemykset 1930- luvulla - Joonas Piipponen 

RKP sai vuoden 1910 vaaleissa historiansa korkeimman ääniosuuden (13,5 %) ja lähes kaikkien ruotsinkielisten äänet, mutta sen jälkeen puolueen suosio on laskenut ruotsinkielisen väestöpohjan kaventuessa. Sosiaalisista kysymyksistä muodostui puolueen pitkäaikainen kiistan ja erimielisyyden aihe. Puolueen perustajajäsen Axel Lille kannatti voimakkaan vapaamielistä ja reformiystävällistä linjaa, jota mukaillen puolue tarkisti linjaansa vuoden 1914 Loviisan puoluekokouksessa. Uusi ohjelma herätti kuitenkin alusta asti vastustusta ja hajotti puoluetta, joten se poistettiin puolueen linjauksista vuonna 1917. Vuonna 1917 RKP:n ohjelma muodostui kaksitahoiseksi, jossa se liittyi toisaalta suomalais-valtakunnallisiin ja toisaalta ruotsalais-kansallisiin tavoitteisiin.

 Itsenäisessä Suomessa 
Vuonna 1919 valtiomuotokysymys johti jakautumiseen RKP:ssa. Eduskuntaryhmä äänesti tasavaltaista hallitusmuotoesitystä vastaan, vaikka se kielelliseltä kannalta oli monarkistien aiempaa esitystä edullisempi. Hallitusmuodon säätääminen päätti ruotsalaisen separatismin kauden. Tasavaltalainen vähemmistö järjestäytyi ensin puolueen sisällä Ruotsalainen Vasemmisto-fraktioksi, joka myöhemmin (1931) jakautui omaksi puolueekseen. Nimestään huolimatta ryhmittymä oli olemukseltaan ei-sosialistinen.

1920-luvulla RKP:n puoluejohto joutui arvostelun kohteeksi, niin oikeistokonservatiivien kuin taloudellisten intressipiirien toimesta. Arvostelun esittäjät halusivat antaa suurempaa painoa yhteistyön muodostamiseksi suomenkielisten porvaripiirien kuin ruotsalais-kansallisten turvallisuusvaatimusten läpiviemiselle. Puolueen kiinteyttä koetteli myös Ahvenanmaan kysymyksen jälkinäytös ja puolue pyrki hälventämään ristiriitoja ja vakauttamaan sisäistä tilannetta. Puolueen ohjelmiin tuli mukaan kompromissiratkaisun ajatus, jossa opposition vaatimukset pyrittiin ottamaan huomioon kuitenkin pitäen kiinni yhdistävistä ohjelmakysymyksistä. Ideologisesti katsottuna liberalismin ajatus voimistui puolueessa.Borg 1965, s. 38 1920-luvun ajanjaksolla RKP siirtyi kohti poliittista keskustaa.

Puolueen enemmistöön kuulunut oikeistosiipi tuki Lapuan liikkeen kommunisminvastaisia toimia, ja liike oli voimissaan RKP:n ydinkannatusalueella ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Talonpoikaismarssille osallistuneesta 12000:sta talonpojasta noin 2000 oli ruotsinkielisiä.

Ennen pitkää enimmäkseen IKL:n voimakkaan aitosuomalaisuuden sekä äärioikeiston nousun vuoksi RKP oli valmis tekemään yhteistyötä myös SDP:n kanssa, mikä tiivistyi maltillisesta porvaristosta ja sosiaalidemokraateista muodostuneessa rauhanoppositiossa. Lähentymiseen vaikutti osaltaan myös Risto Rytin sekä Väinö Tannerin poliittinen yhteistyökyky.

 Toisen maailmansodan jälkeen 
RKP siirtyi jatkosodan jälkeen kokonaisena ja varauksettomasti tukemaan J. K. Paasikiveä. Puolue pysyi yhtenäisenä suurissa poliittisissa kysymyksissä huolimatta sen aatteellisesta ja sosiaalisesta hajanaisuudesta. Kesän 1945 puoluekokouksen jälkeen RKP:tä johti Ralf Törngren.  

RKP hyväksyi kesäkuussa 1964 uuden puolueohjelman, joka poikkesi suuresti edellisestä. Aktiivisimmin uuden ohjelman laatimista ajoivat puolueen nuorisojärjestön, Svensk Ungdomin, piirit. RKP:n uusi puolueohjelma poikkesi varhaisemmasta olemalla laaja, kaikkia poliittisen toiminnan alueita koskeva tavoitteiden ja vaatimusten, yhteiskunnallisten ongelmien ja niihin ehdotettujen ratkaisujen yksityiskohtainen esittely. Ohjelmassa ei myöskään rajoituta vain ruotsinkielistä kansanosaa koskeviin kysymyksiin.Borg 1965, s. 366

Ideologisesti RKP tuli varsinkin talouspolitiikan osalta lähelle kokoomuksen porvarillista näkemystä. Sosiaali- ja terveyspolitiikan osalta puolueen ohjelma sisälsi eräitä hyvinkin "vasemmistosuuntaisia vaatimuksia". Puolue tosin poisti äänestyksen jälkeen luonteensa määrittelystä sanan porvarillinen, joka sillä ainoana puolueena ohjelmassa oli tähän asti vielä ollut.Borg 1965, s. 367

Sittemmin hyvin yhteistyöhaluisen linjan omaksunut puolue on pienestä koostaan huolimatta olllut yhtäjaksoisesti mukana kaikissa Suomen hallituksissa vuosien 1975 ja 2015 välillä. Kun virkamieshallitukset ja SDP:n yksinään muodostama Paasion II hallitus jätetään laskematta, oli RKP kaikissa kokoomushallituksissa vuosien 1968 ja 2015 välillä. Kaikkiaan se on ollut mukana 49:ssä Suomen itsenäisyyden ajan 72:sta hallituksesta.
Suomen hallitukset, joissa on ollut mukana puolue RKP Valtioneuvosto. Viitattu 6.11.2011. Ainoa RKP:tä edustanut Suomen pääministeri on ollut puolueen silloinen puheenjohtaja Ralf Törngren, joka johti puolen vuoden ajan Törngrenin hallitusta vuonna 1954.Hallitukset aikajärjestyksessä Valtioneuvosto. Viitattu 6.11.2011.

 Nimi ja tunnukset 

 Rakenne ja organisaatio 
 Eduskuntaryhmä 

Ruotsalaista kansanpuoluetta eduskunnassa edustaa Ruotsalainen eduskuntaryhmä. Eduskuntaryhmä toimii RKP:n kansanedustajien sekä Ahvenanmaan vaalipiirin kansanedustajan yhteistyöelimenä. Eduskuntaryhmän merkitys eduskuntatyössä on keskeinen: kokouksissa keskustellaan ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä ja muodostetaan kantoja eduskunnan käsittelyssä olevaan asiaan. Ruotsalaisen eduskuntaryhmän valtiopäiväkaudella 2019–2023 muodostaa 10 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimii kansanedustaja Anders Adlercreutz.

 Jäsenjärjestöt 
RKP:n jäsenjärjestöjä ovat Svensk Ungdom, Svenska Kvinnoförbundet ja Svenska Seniorer i Finland.

 Erityisyhdistykset 
RKP:n erityisyhdistyksiä ovat Intresseföreningen för barnfamiljer, Intresseföreningen för finlandssvenska teckenspråkiga, Kristet Samhällsansvar i Finland, Liberaalinen tulevaisuus, Liberalt initiativ, Multicultural Finland, Nätverk för tvåspråkiga i Finland, SFP i Bryssel, Svenska folkpartiets Moderater, Svenska framtidsförbundet ja Svenska löntagare.

 Lähisäätiöt 
RKP on liitetty moniin uutisiin koskien joukkoa säätiöitä, kuten esimerkiksi Kulturfonden, Svenska litteratursällskapet i Finland ja Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland.

 Kannattajakunta 

Puolueen oman ilmoituksen mukaan vuonna 2002 RKP:lla oli 34 063 jäsentä, joista miehiä oli 17 572 ja naisia 16 491. Kauppalehden mukaan vuonna 2011 RKP:lla oli 28 000 jäsentä.http://www.kauppalehti.fi/5/i/talous/uutiset/etusivu/uutinen.jsp?oid=20110364985&ext=rss Suomen väestöstä on ruotsinkielisiä 289 951 henkeä (5,4 %). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa RKP:n kannatus puolestaan oli 4,28 prosenttia.

Vuoden 2025 puoluebarometrissa 50 prosentilla suomalaisista oli RKP:stä kielteinen yleiskuva ja 33 prosentilla myönteinen.

 Vaalihistoria 
 Eduskuntavaalit 
RKP nousi Vaasan vaalipiirin suurimmaksi puolueeksi keskustan ohi eduskuntavaaleissa 2019.

 Vaalit Johtaja Kannatus Paikat +/– Hallitus Äänet % 1907Axel Lille 112 267 12,6 %  UUSI Senaatti 1908 103 146 12,74 %   1 1909 104 191 12,31 %   0 1910 107 121 13,53 %   1 1911 106 810 13,31 %   0 1913 94 672 13,07 %   1 1916 93 555 11,76 %   4 1917 Eric von Rettig 108 190 10,90 %   0 align="center"  1919 116 582 12,13 %   1 align="center"  align="center"  align="center"  1922 107 414 12,41 %   3 align="center"  1924 105 733 12,03 %   2 align="center"  align="center"  1927 111 005 12,20 %   1 align="center"  1929 108 886 11,45 %   1 align="center"  1930 113 318 10,03 %   3 align="center"  1933 115 433 10,42 %   1 align="center" 1936 Ernst von Born 131 440 11,20 %   0 align="center"  align="center"  1939 124 720 9,61 %   3 align="center"  1945 134 106 7,90 %   4 align="center"  1948 Ralf Törngren 137 981 7,34 %   1 align="center"  align="center"  1951 130 524 7,20 %    1 align="center"  1954 135 768 6,76 %   2 align="center"  align="center"  align="center"  1958 Lars Erik Taxell 126 365 6,50 %   1 align="center"  align="center"  1962 140 689 6,11 %   0 align="center"  1966 134 832 5,69 %   2 align="center"  align="center"  1970 Jan-Magnus Jansson 135 465 5,34 %   0 align="center"  align="center"  1972 130 407 5,06 %   2 align="center"  1975 Carl Olof Tallgren 128 211 4,66 %   0 align="center"  1979 Pär Stenbäck 122 418 4,23 %   0 align="center"  1983 137 423 4,61 %   1 align="center"  1987 Christoffer Taxell 152 597 5,30 %   2 align="center"  1991 Ole Norrback 149 476 5,48 %   1 align="center"  1995 142 874 5,14 %   0 align="center"  1999 Jan-Erik Enestam 137 330 5,12 %   0 align="center"  2003 128 824 4,61 %   3 align="center"  2007 Stefan Wallin 126 520 4,57 %   1 align="center"  2011 125 785 4,28 %   0 align="center"  2015 Carl Haglund 144 802 4,9 %   0 align="center"  2019 Anna-Maja Henriksson 139 640 4,5 %   0 align="center"  2023 133 518 4,3 %   0 align="center" 

Huomiot

 Kuntavaalit 


 Vuosi Valtuutettuja Kannatus 1921   7  414  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)326 302 55,5 %  1922   7  791   (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) 318 945 59,8 %  1923    8  245  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)308 398 62,0 %  1924      8   507  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)287 137 61,1 %  1925   7   079   (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) 375 777 59,0 %   1928    3   986  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)320 335 42,6 %   1930    7 819    (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)474 355 62,07%  1933    7   815  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)518 258 62,10%   1936    7  459 (porvarilliset ryhmät vaaliliitto)581 114 62,36 %  1950  109 200 7,25 % 1953  120 544 6,85 % 1956  101 637 6,08 % 1960  124 024 6,32 % 1964  120 860 5,64 % 1968 754 126 902 5,60 % 1972 647 130 136 5,20 % 1976 673 126 189 4,70 % 1980 676 128 308 4,68 % 1984 701 137 837 5,11 % 1988 712 139 209 5,29 % 1992 664 133 633 5,02 % 1996 671 129 518 5,45 % 2000 644 113 170 5,09 % 2004 636 124 011 5,19 % 2008 511 119 896 4,70 % 2012 480 117 865 4,70 % 2017 471 125 518 4,9 % 2021 463 121 494 5,0 %2025452112 9224,7 %

 Europarlamenttivaalit 
 Vuosi Mepit Äänet 1996  129 425 5,75 % 1999  84 153 6,77 % 2004  94 421 5,70 % 2009  101 453 6,09 % 2014  116 747 6,76 % 2019  116 033 6,34 % 2024  112 245 6,10 %

 Presidentinvaalit 

valitsijamiesten vaalit Vuosi Ehdokas Valitsijamiehet Kannatus 1925 Karl Söderholm 35 78 422 12,6 % 1931 25 75 382 9,0 % 1937 25 102 250 9,2 % 1950 23 137 209 8,7 % 1956 Ralf Törngren 20 130 145 6,9 % 1962  21 147 340 6,7 % 1968  15 111 500 5,5 % 1978 Urho Kekkonen 12 88 054 3,6 % 1982 Jan-Magnus Jansson 11 121 519 3,8 %

suorat kansanvaalit Vuosi Ehdokas Kannatus 1994 Elisabeth Rehn 1k 702 2112k 1 476 294 1k 22,0 %2k 46,1 % 2000 Elisabeth Rehn 1k 241 877 1k 7,9 % 2006 Henrik Lax 1k 48 703 1k 1,6 % 2012 Eva Biaudet 1k 82 598 1k 2,7 % 2018Nils Torvalds 1k 44 776 1k 1,5 %

 Aluevaalit 
 Vuosi Valtuutetut Äänet 2022 76 91 409 4,9 %20257198 0975,0 %

 Merkittäviä poliitikkoja 

Katso myös Luettelo RKP:n kansanedustajista

 Puheenjohtajat 
Axel Lille (1906–1917)
Eric von Rettig (1917–1934)
Ernst von Born (1934–1945 ja 1955–1956)
Ralf Törngren (1945–1955)
Lars Erik Taxell (1956–1966)
Jan-Magnus Jansson (1966–1973)
Kristian Gestrin (1973–1974)
Carl Olof Tallgren (1974–1977)
Pär Stenbäck (1977–1985)
Christoffer Taxell (1985–1990)
Ole Norrback (1990–1998)
Jan-Erik Enestam (1998–2006)
Stefan Wallin (2006–2012)
Carl Haglund (2012–2016)
Anna-Maja Henriksson (2016–2024)
Anders Adlercreutz (2024–)

 Puoluesihteerit 
 1906–1913: Kristian von Alfthan
 1920–1938: Rafael Colliander
 1943–1947: Henrik Antell 
 1957–1971: Patrik Lilius 
 1971–1976: Henry Olander 
 1977–1980: Bengt Bergman 
 1981–1995: Peter Stenlund 
 1996–2001: Peter Heinström 
 2002–2005: Berth Sundström 
 2005–2010: Ulla Achrén 
 2010–2015: Johan Johansson 
 2016– Fredrik Guseff

 Eduskuntaryhmän puheenjohtajat 

Vilhelm Rosenqvist (1907–1909)
Karl Söderholm (1909–1914)
Gösta Stenbäck (1914–1917)
Karl Söderholm (1917)
Ernst Estlander (1917–1924)
Ragnar Furuhjelm (1924–1933)
Ernst von Born (1933–1935)
Ragnar Furuhjelm (1935–1944)
Levi Jern (1944–1945)
John Österholm (1945–1960)
Sven Högström (1960–1964)
Grels Teir (1964–1965)
Kurt Nordfors (1965–1966)
Grels Teir (1966–1968)
Carl Olof Tallgren (1968–1970)
Grels Teir (1970–1972)
Carl Olof Tallgren (1972–1974)
Henrik Westerlund (1974–1983)
Ole Norrback (1983–1987)
Elisabeth Rehn (1987–1990)
Jörn Donner (1990–1991)
Boris Renlund (1991–1995)
Eva Biaudet (1995–1999)
Ulla-Maj Wideroos (1999–2003)
Christina Gestrin (2003–2004, 2004–2007)
Ulla-Maj Wideroos (2007–2011)
Mikaela Nylander (2011–2015)
Anna-Maja Henriksson (2015–2016)
Stefan Wallin (2016–2018)
Thomas Blomqvist (2018–2019)
Anders Adlercreutz (2019–2023)
Otto Andersson (2023–)

 Entisiä ministereitä 

Sandra Bergqvist
Eva Biaudet
Gustav Björkstrand
Thomas Blomqvist
Leo Ehrnrooth
Ragnar Granvik
Carl Haglund
Anna-Maja Henriksson
Carl-Olaf Homén
Sven Högström
Ralf Törngren
Bertel Lindh
Nils Meinander
Torsten Nordström
Axel Palmgren
Hjalmar Procopé
August Ramsay
Elisabeth Rehn 
Julius Stjernvall
J.O. Söderhjelm
Grels Teir
Astrid Thors
Stefan Wallin
Ulla-Maj Wideroos
Rolf Witting

 Nykyisiä poliitikkoja 
Anders Adlercreutz (puoluejohtaja, kansanedustaja, opetusministeri, entinen Eurooppa- ja omistajaohjausministeri)
Otto Andersson (kansanedustaja)
Sandra Bergqvist (kansanedustaja, entinen liikunta-, urheilu- ja nuorisoministeri)
Eva Biaudet (kansanedustaja, entinen peruspalveluministeri)
Christoffer Ingo (kansanedustaja)
Anders Norrback (kansanedustaja)
Mikko Ollikainen (kansanedustaja)
Joakim Strand (kansanedustaja, Eurooppa- ja omistajaohjausministeri)
Henrik Wickström (kansanedustaja)

 Euroopan parlamentin jäsenet 
Elisabeth Rehn (1995–1996)
Astrid Thors (1996–2004)
Henrik Lax (2004–2009)
Carl Haglund (2009–2012)
Nils Torvalds (2012–2024)
Anna-Maja Henriksson (2024–)

 Katso myös 
 Axel Lille -mitali (Axel Lille)
 Axel Olof Freudenthal -mitali (Axel Olof Freudenthal)
 Alma Skog -mitali (Alma Skog)
 Suomen vaalirahoituskohu

 Lähteet 




 Viitteet 

 Kirjallisuutta 
 Svenska folkpartiet genom 100 år: 1906–2006 [Siv Sandberg, (red.)] (Schildt, 2007 )  (inb.)

 Aiheesta muualla 

Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen kotisivut
RKP:n ohjelmat (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto)
Suomalaiset puolueet: Ruotsalainen kansanpuolue (Yle Areena 2011)
RKP:n vanhoja vaalijulisteita  Svenska centralarkivet. Viitattu 7.11.2011.

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit