Walter Hallstein

Walter Hallstein (17. marraskuuta 1901 Mainz – 29. maaliskuuta 1982 Stuttgart) oli saksalainen poliitikko ja professori. Hän oli yksi Euroopan yhdentymisen avainhenkilöitä, ja hänestä tuli EEC:n ensimmäinen puheenjohtaja. Hänen mukaansa nimettiin ns. Hallsteinin oppi eli kristillisdemokraattisen puolueen vetämä Saksan liittotasavallan ulkopolitiikan pääasiallinen suunta vuosina 1955–1969. 

Hallstein syntyi Mainzissa ja opiskeli lakia Bonnissa, Münchenissä ja Berliinissä. Hän väitteli vuonna 1925 kansainvälisestä yksityisoikeudesta. Vuosina 1930–1941 hän oli Rostockin yliopiston oikeustieteen professori; vuonna 1941 hän siirtyi Frankfurt am Mainin yliopistoon. Hän osallistui sotaan, jäi sotavangiksi ja vietti kaksi vuotta sotavankileirillä Mississippissä. Siellä hän työskenteli leirin yliopistossa. Vuonna 1946 hän palasi Franfurtin yliopistoon rehtoriksi.

Vuonna 1951 Konrad Adenauer nimitti hänet korkeaan virkaan, ulkoministeriön valtiosihteeriksi. 1955 Hallstein muotoili tunnetun Hallsteinin opin. Hän oli tärkeässä osassa EEC-neuvottelussa, ja toimi EEC:n johdossa 1958–1967. Hallstein kannatti voimakasta keskusjohtoa, mikä oli aivan erilainen kuin Charles de Gaullen näkemys EEC:stä löyhänä valtioiden välisenä liittona. 

EEC-uransa jälkeen Hallstein palasi Saksan politiikkaan. Hän oli CDU:n edustajana valtiopäivillä 1969-1972.

Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot
Luokka:Saksalaiset EU-komissaarit
Luokka:Euroopan unionin vaikuttajat
Luokka:Saksalaiset professorit
Luokka:Saksalaiset virkamiehet
Luokka:Vuonna 1901 syntyneet
Luokka:Vuonna 1982 kuolleet