Ilkka Kylävaara

Ilkka Uolevi Kylävaara (25. joulukuuta 1946 Helsinki – 13. kesäkuuta 2020) oli suomalainen toimittaja, ohjaaja ja kirjailija.  

Ura
Kylävaara kävi Helsingin saksalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1965. Hän opiskeli dramaturgiksi ja ohjaajaksi Suomen teatterikoulun korkeakoululinjalla ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1971 sekä humanististen tieteiden kandidaatiksi 1974 ja työskenteli ohjaajana Ryhmäteatterissa vuoteen 1974 saakka. Tämän jälkeen Kylävaara oli vapaana kirjailijana, ohjaajana, juontajana, käsikirjoittajana ja toimittajana. 1980-luvun lopussa hän juonsi televisio-ohjelmaa Ilettääkö ja Seppo Ahdin kanssa ohjelmaa Enkelten keittiö. Vuosina 1977–1990 Kylävaara näytteli kuunnelmasarjassa Yhtä köyttä -yhdistys ja toimi yhtenä sen käsikirjoittajista.

Kylävaara sanoitti laulutekstejäkin. Vuonna 1996 Pyramid julkaisi Kylävaaran teksteistä ja Kaj Chydeniuksen sävellyksistä koostuvan albumin Unet palaavat Helsinkiin.

Kylävaara julkaisi vuonna 2004 Taistolaisuuden mustan kirjan, johon hän kokosi omia ja muiden kokemuksia 1970-luvun taistolaisesta liikkeestä.

Vuonna 2015 Kylävaaralle myönnettiin taiteilijaeläke.

Ilkka Kylävaara oli Helsingin Sanomien päätoimittajan Keijo Kylävaaran poika.Kuka kukin on 1978, s. 456.

Kylävaara on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

 Oikeusjutut ja tuomiot 
Syksyllä 1989 Helsingin raastuvanoikeus langetti Kylävaaralle seitsemän kuukauden ehdollisen tuomion törkeästä pahoinpitelystä, joka tapahtui helsinkiläisessä ravintola Kosmoksessa elokuussa 1988. Tuomion mukaan Kylävaara löi elokuvaohjaaja Mika Kaurismäkeä juomakarahvilla kasvoihin, josta seurasi muun muassa nenäluun murtuma. Pahoinpitelyä edelsi sanaharkka koskien Kylävaaran kirjoittamia lehtijuttuja, joiden Kaurismäki katsoi sisältävän perättömiä väitteitä. Kylävaara syytti Mika Kaurismäkeä lievästä pahoinpitelystä ja laittomasta uhkauksesta sekä paikalla ollutta Aki Kaurismäkeä laittomasta uhkauksesta. Raastuvanoikeus hylkäsi veljesten syytteet.

Kaurismäen ohjaamassa elokuvassa Paperitähti elokuvan konnana esiintyy Kylävaaraa muistuttava toimittajahahmo Ilja Kulovaara. Kylävaara teki asiasta rikosilmoituksen kunnianloukkauksesta, ja Kimmo Sasin avulla eduskuntakyselyn.  Elokuvan tekijät selvisivät seuraamuksitta.

Kylävaara tuomittiin törkeästä kunnianloukkauksesta vuonna 2002. Hän oli kirjoittanut alatyylisen pakinan eräästä toimittajasta Aktivist -lehteen. Pakinassaan Kylävaara kirjoitti nimeltä mainitsematta, mutta tunnistettavasti seurapiiritoimittajasta, joka oli "ravintolatilaisuuksissa toilaillut ympärihumalassa, vittuillut jokaiselle vastaantulijalle ja esittänyt melkoisia sukupuolielämään liittyviä vihjailuja". Korvaussumma oli 5000 euroa.

Kylävaara toimi 1980-luvun lopulla kiinteistösijoittajana ja joutui sen vuoksi taloudellisiin vaikeuksiin. Maksamatta jääneet velat hänen brysseliläisistä kiinteistösijoituksistaan olivat vuoteen 2007 mennessä kasvaneet lähes 17 miljoonaan euroon.

Tuotanto
Kirjat



















 Kuunnelmat 
 Pikku ystävätär, 1980
 Naisten miehet, 1980
 Kokenut lentomatkustaja, 1980
 Kaverit, 1981
 Isä, Jaska sanoi että..., 1981

 Näytelmät 
Mies pylväässä, 1967
Peltovalta, 1971
Kohta sataa – mummi täyttää 80 vuotta mutta on huonona, 1980
Etappi, 1981
Aurinkoranta, 1981
Saksalainen koulu, 1983
Tyttö joka hyppäsi, 1984
Rinnat ja muita tarinoita, 1985
Naaraat, 1986
Lihat tai henki, 1989
Liike-miehiä, 1991
Treffit, 1993
Mattopyykillä, 1993
Remontti, 1993
Naisten sauna, 1993
Yhden kauppa, 1993
Ridge, 1993
Auto, 1993
En tahdo!, 1994
Pudonneita, 1994
Kalle, naapurissa itsetyydytetään, 1994
Mestari, 1995
Vapauttakaa ketut, 1995
Tulkaa takaisin, Armi ja Gil, 1995
Karnevaalit, 1996
Kissanpäivät, 1996
Olkaa hiljaa ja huutakaa, 1996
Aurinkosaari, 1996
Skandaali!, 2002
Tahdon!, 2004
Digi Digi, 2008

 Lähteet 
 Kuka kukin on 2007, s. 462. Helsinki 2006. 

Viitteet

Luokka:Suomalaiset toimittajat
Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat
Luokka:Vuonna 1946 syntyneet
Luokka:Vuonna 2020 kuolleet