Åke Tott

Åke Henriksson Tott af Sjundby (4. kesäkuuta 1598 Kirkniemen kartano, Lohja – 15. heinäkuuta 1640 Lavilan kartano, Eurajoki) oli suomalainen sotilas sekä aatelinen, josta tuli sotamarsalkka vuonna 1631.

 Suku ja koulutus 
Hän oli linnanvouti Henrik Klasson Tottin (1570-luvun alku – ennen 1609), Lohjan Gerknäsin ja Sjundeån Sjundbyn omistajan ja prinsessa Sigrid Vaasan poika sekä Eerik XIV:n ja Karin Månsdotterin tyttärenpoika. Hänen isänisänsä oli Suomen ja Viron käskynhaltija Klas Åkesson Tott ja isänäitinsä Kerstin Henriksdotter Horn. 

Hänet tunnettiin nimillä ”Pohjolan lumiaura” ja ”Kuninkaan lumiaura”. Grebinin taistelussa vuonna 1627 Tott voitti joukkoineen paljon vahvemman puolalaisjoukon, ja Kustaa II Aadolf siksi antoi hänelle ritarin aatelisarvon riviin asettuneen armeijan edessä. Tämän jälkeen Kustaa Aadolf kutsui Tottia myös "lumiauraksi", kun hän siinä ominaisuudessa raivasi tietä muille.


Åke Tott jäi orvoksi varhain ja hänet lähetettiin nuorena Uppsalan yliopistoon, jossa hän opiskeli Johannes Messeniuksen johdolla. Yliopistokaupungissa hänestä tuli kuitenkin kuuluisampi taistelijana kuin akateemisten saavutustensa ansiosta.

 Sotilasura 
pienoiskuva|Tott aatelissuvun vaakuna.
Åke Tott osallistui vuonna 1613 viisitoistavuotiaana Jakob De la Gardien johtamalle Venäjän retkelle Moskovaan asti Inkerin sodassa. Hän oleskeli tämän jälkeen useita vuosia ulkomailla vuosina 1617–1622, matkustellen eri puolilla Eurooppaa. Hän palveli jonkin aikaa Venetsian tasavallan armeijassa ja vieraili Saksassa, Italiassa, Ranskassa, Espanjassa, Englannissa ja Alankomaissa. 

Hän palasi Kustaa II Aadolfin kamariherraksi vuonna 1623. Hän osallistui Puolan sotaan ja vuonna 1625 hänet ylennettiin everstiksi johtamaan suomalaista värvättyä ratsuväkirykmenttiä. Hänet aateloitiin vuonna 1625 ja hänen nimeensä lisättiin "af Sjundby". Hän kunnostautui taisteluissa sekä Ruotsin Liivinmaalla että Preussissa. Liivinmaan sodan aikana hän haastoi yhtä kiivasluonteisen aatelisveljensä Herman Wrangelin kaksintaisteluun, mutta se peruttiin, kun kuningas Kustaa II Aadolf ilmoitti lähettävänsä teloittajan valmistellulle taistelukentälle teloittamaan mahdollisen voittajan lain mukaisesti. 

Vuonna 1630 hänestä tuli valtaneuvos sekä ratsuväen kenraalimajuri ja sitten kenraali. Vuonna 1631 hänestä tuli Ruotsin marsalkka. Tott osallistui kolmikymmenvuotisen sodassa Grebinin taisteluun vuonna 1627 ja Breitenfeldin taisteluihin. Breitenfeldin taistelussa hän johti Suomen ratsuväkeä yhdessä Torsten Stålhandsken kanssa, ja tämän jälkeen hänet lähetettiin oman divisioonansa kanssa valloittamaan Pohjois-Saksaa. Kampanja oli menestys, Tott ajoi vihollisen pois Pommerista, Mecklenburgista ja Ala-Saksista ja valloitti Hampurin. Hän joutui kuitenkin riitoihin myös ystävällismielisten saksalaisten pikkuruhtinaiden sekä Kustaa Aadolfin lähettämän ruotsalaisen lähettilään Adler Salviuksen kanssa.  

Kustaa Aadolfin kaaduttua Lützenin taistelussa vuonna 1632 Tottista tuli osa kuninkaan ruumista saattanutta seuruetta takaisin Ruotsiin. Hänen sotilasuransa päättyi näin; monet taistelut olivat kuluttaneet hänen terveytensä, eikä hän enää kestänyt kenttäelämän rasitusta. Ruotsissa hän osallistui valtaneuvoston työhön ja tuli tunnetuksi valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan vastustajana. 

 Maanomistaja, linnanherra ja rakennuttaja 
pienoiskuva|Ekolsundin linna.
Vuonna 1633 hän palasi takaisin Ruotsiin, jossa hän vuodesta 1637 lähtien rakennutti sotasaaliinsa avulla omistamaansa Ekolsundin maatilalle Enköpingin lähellä Upplannissa kartanon päärakennusta arkkitehti Simon de la Valléen suunnitelmien mukaan. Suunnitelmista toteutettiin vain pieni osa. 

Hän asui ajoittain Ekolsundin linnassa ja ajoittain Suomen tiluksillaan. Lääninherrana hän oli ankara ja vaativa. Hän omisti isänperintönään Sjundbyn, Lohjan Kirkniemen sekä äidinperintönään Vartsalan ja Liuksialan kartanot. Rostockin lähellä hän omisti Polchowin ja Lihulan läänin Ruotsin Liivinmaalla. Kuningas lahjoitti Tottille Vuojoen, Lavilan ja Irjanteen kartanot Eurajoelta maksuna ratsuväkikomppanian ylläpidosta. 

 Avioliitot ja jälkeläiset 
pienoiskuva|Tottin hautamuistomerkki Turun tuomiokirkossa. Kuvanveistäjä Peter Schultz 1678.
Åke Tott avioitui vuonna 1628 Turussa vapaaherratar Sigrid Bielken (1607–1634) kanssa, joka oli vapaaherra Nils Bielken ja vapaaherratar Ingeborg Oxenstierna af Eka och Lindön tytär. Heidän ainoa lapsensa oli kreivi, sotapäällikkö ja Ruotsin Liivinmaan kenraalikuvernööri Claes Åkesson Tott, joka syntyi 14. elokuuta 1630 Ekolsundin linnassa Ruotsissa.

Åke Tott avioitui toisen kerran vuonna 1638 Tukholmassa kreivitär Christina Brahen (1609–1681) kanssa, joka oli valtaneuvos, kreivi Abraham Brahen ja vapaaherratar Elsa Gyllenstierna af Lundholmin tytär.  

 Kuolema ja perintö 
Åke Tott kuoli 42-vuotiaana vanhojen sotavammojensa aiheuttamiin komplikaatioihin ja sai verensyöksynVerensyöksy oli yleinen kirkonkirjoihin merkitty kuolinsyy 1600-luvulla, "runsas veriyskä". Se saattoi johtua esimerkiksi tuberkuloosista, sisäelinten syövästä, pahasta vatsakatarrista tai pahasta suolitukoksesta. heinäkuussa 1640 Lavilan kartanossa Eurajoella. Hänet on haudattu ensimmäisen puolisonsa Sigrid Bielken kanssa Tott-suvun hautakammioon Turun tuomiokirkkoon. Hänen hautajaisensa olivat merkittävä tapahtuma, hautajaiskulkueen kärjessä marssi neljä 120 miehen komppaniaa. Sitten tulivat katedraalikoululaiset ja ylioppilaat. Näiden jäljessä 52 pappia eli noin puolet silloisen Suomen papistosta, Turun akatemian professorit ja Turun piispa Isaacus Rothovius.

Hänelle järjestettiin juhlavat hautajaiset Turun tuomiokirkossa. Aiemmin Pyhälle Laurentiukselle omistettu kappeli otettiin Tottin suvun käyttöön, ja sinne pystytettiin yksi aikansa mahtavimmista mustasta ja valkoisesta marmorista tehdyistä hautamuistomerkeistä, jonka toteutti vuonna 1678 kuvanveistäjä Peter Schultz.

 Lähteet ja huomautukset 

Viitteet

Luokka:Kolmikymmenvuotinen sota
Luokka:Ruotsin sotamarsalkat
Luokka:Valtaneuvokset
Luokka:Vuonna 1598 syntyneet
Luokka:Vuonna 1640 kuolleet
Luokka:Ruotsalaiset aateliset
Luokka:Sotilaat