Luettelo antiikin filosofian termeistä

Tämä on luettelo antiikin filosofian keskeisimmistä termeistä. Termit ovat kreikankielisiä, ellei toisin mainita.

 A 

adiafora : yhdentekevät asiat, ehdonvallan asiat. Erityisesti stoalainen termi. Myöhemmin käytössä kristinuskossa.
agathos : hyvä, halun sopiva kohde. Platonilla agathon, hyvän idea.
agōgē : kasvatus, harjoitus; elämäntapa.
agrafa dogmata : kirjoittamattomat opit.
aion : ajanjakso, aikakausi, ikuisuus.
aisthēsis, aisthanesthai : aistiminen; , aistia. Sanan "estetiikka" alkuperä.
aithēr : viides alkuaine, jonka katsottiin täyttävän kuunylisen kaikkeuden.
aitia : syy. Esimerkiksi Aristoteleen neljä syytä.
aletheia : peitoton totuus.
anamnēsis : mieleen palauttaminen. Sanan "anamneesi" alkuperä.
anthrōpos : ihminen, ihmisolento. Epiktetoksella eettinen ideaali.
apatheia : intohimoista eli negatiivisista tunteista vapautuminen. Sanan "apatia" alkuperä.
apeirōn : rajaton massa. Anaksimandroksen käyttämä termi.
aformē : vastahakoisuus, impulssi olla toimimatta, jonka ekklisis saa aikaan. Vastakohta hormē.
aponia : kärsimyksen, kuten kivun, puuttuminen. Erityisesti epikurolainen termi.
aporia : umpikuja, pulmatilanne. Esimerkiksi sokraattisten dialogien päätöstila.
aproēgmena : asiat, joita tuli välttää. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan epämieluisia, kuten sairaus. Stoalainen käsite. Vastakohta  proēgmena.
aretē : lat. virtus: hyve.
arkhē : alku, alkuperuste, ensimmäinen prinsiippi.
askēsis : kurinalainen harjoitus hyveen saavuttamiseksi. Sanan "askeesi"" alkuperä.
ataraksia : mielenrauha, joka ei riipu ulkoisista asioista. Erityisesti hellenistisen filosofian termi.
autarkeia : itseriittoisuus, henkinen riippumattomuus kaikista itsen ulkopuolisista asioista.

 C 

clinamen lat., kreik. , parenklisis: atomien poikkeaminen radaltaan. Epikurolaisen atomiopin termi.

 D 

daimōn : ihmisen jumalhenki, suojelushenki. Esimerkiksi Sokrateen uskomus omasta suojelushengestään. Sanan "demoni" alkuperä.
dēmiourgos : "käsityöläinen", luojajumala, demiurgi. Esimerkiksi Platonin Timaioksen ja gnostilaisuuden luojajumala.
diafora : ero.
diatribē : keskustelu.
dihairesis : todellisuuden jäsentäminen, käsiteanalyysi, määrittely. Stoalaisuudessa menetelmä sen erottamiseksi, mikä on meidän vallassamme ja mikä ei. Katso myös prohairesis.
dogma : uskomus, järjen ja kokemuksen perusteella muodostettu periaate. Sanan "dogmi" alkuperä.
doksa : usko(mus); (enemmistön) mielipide, yleinen uskomus.
dynamis : (ensimmäinen) potentiaalisuus, mahdollisuus, kyky, voima.

 E 

eidos : kuva, muoto, idea; laji. Platonin ideaopissa "idea". Aristoteleella "laji".
ekklisis : vastahakoisuus, taipumus suuntautua poispäin jostain asiasta. Vastakohta oreksis.
ekpyrōsis : sykleittäin toistuva maailmanpalo.
elenkhos : kumoaminen, sokraattinen menetelmä.
ef' hēmin : asiat jotka ovat vallassamme. Erityisesti stoalainen termi.
energeia : (toinen) aktuaalisuus, toiminta. Katso myös entelekheia.
entelekheia : (ensimmäinen) aktuaalisuus. Katso myös energeia.
epagōgē : induktio.
epistēmē : varma ja tosi tieto. Sanan "epistemologia" alkuperä.
epithymētikon : haluava sielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
epokhē : arvostelusta pidättyminen. Erityisesti skeptikoiden käyttämä termi. Myöhemmin Edmund Husserlilla sulkeistamisen menetelmä.
ethos : tapa, moraalinen luonne. Yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa. Sanan "etiikka" alkuperä.
eudaimonia : lat. beata vita: onnellisuus, hyvinvointi.
eupatheia : hyvä tunne (vastakohtanaan pathē), joita on stoalaisella viisaalla, jonka kaikki arvostelmat ja teot ovat oikeita (hyveellisiä).

 F 

fantasma, fantasia , : vaikutelma, aistimussisältö, se miten jokin havaitaan.
fronēsis : käytännöllinen järki, ymmärrys.
fysis : lat. natura: luonto. Sanojen "fysikaalinen", "fysiikka" alkuperä.

 G 

genos : suku.
ginōskein : tietoisuus.
gnōsis : tieto.

 H 

hairesis : uskomusten valinta, uskovien joukko, koulukunta. Sanan "heresia" alkuperä.
hēdonē : nautinto. Sanan "hedonismi" alkuperä.
hēgemonikon : hallitseva periaate, sielun hallitseva osa.
heimarmenē : kohtalo.
heksis : jossain tilassa oleminen, dispositio; (toinen) potentiaalisuus.
hormē : positiivinen impulssi tai jotakin kohden suuntautuva halu, jonka oreksis saa aikaan. Vastakohta aformē.
horos, horismos , : termi, määritelmä.
hylē : aine.
hypokeimenon : lat. subiectum: "alla oleva", subjekti, substraatti.
hypostasis : todellisuus, olemassaolo, olemus, persoona. Esimerkiksi kristillisessä teologiassa pyhän kolminaisuuden persoona.

 I 

idion : ominaisuus.

 K 

kalos : kaunis. Joskus moraalisessa merkityksessä: hyvä, hyveellinen.
kalos kagathos : ”kaunis ja hyvä”, ”jalo ja hyvä”. Miehen ihanne, hyvä kansalainen.
katalēpsis : "tavoittaminen", "kiinniottaminen", ulkoisten vaikuttaminen selkeä käsittäminen. Erityisesti stoalainen termi.
katēgoria : kategoria, predikointi. Verbi: katēgorein.
kathēkon , lat. officium: velvollisuus, luonnonmukainen toiminta, sopiva toiminta tiellä hyveeseen. Erityisesti stoalainen termi.
katorthōma : täydellinen tai hyveellinen toiminta, hyveellinen kathēkon. Erityisesti stoalainen termi.
kinēsis : liike, muutos ja niiden aiheuttamisen kyky. Sanan "kinetiikka" alkuperä.
kosmos : järjestys, maailma, kaikkeus.

 L 

logikos : järjellinen.
logistikon : järkisielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
logos : järki, looginen argumentti, sana. Myös kosmoksen järjestävä prinsiippi. Sanan "logiikka" alkuperä.
logos spermatikos : stoalaisuudessa kaikkeuden aikaansaava prinsiippi, joka luo kaiken ja ottaa kaiken takaisin itseensä.

 N 

nomos : laki, tapa.
nous , lat. ratio: järki. Aristoteleella sielun järkevä osa.

 O 

oiēsis : mielipide, usein ylimielinen tai omahyväinen.
oikeiōsis , lat. conciliatio: "omaksi ottaminen", "asioiden omaksi tekeminen"; moraalinen kasvuprosessi, itsetietoisuuden kehittymisen prosessi kaikillä eläimillä, mikä johtaa ihmisellä tietoisuuteen yhteisöllisyydestä.
oreksis : halu, taipumus suuntautua jotain asiaa kohti. Vastakohta ekklisis.
ousia : olemus, ydin, substanssi

 P 

paideia , lat. humanitas: sivistys, koulutus, kasvatus. Latinannos Ciceron.
palingenesia : maailman kausittainen uudistuminen, joka liittyy ekpyrōsikseen.
parenklisis katso clinamen.
pathē : lat. adfectus: intohimo, passio, tunne, stoalaisuudessa usein liiallinen tai virheellisiin arvostelmiin perustuva.
pathos : yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa.
pneuma : ilma, henki, hengitys, usein prinsiippinä stoalaisessa fysiikassa.
proēgmena : asiat, joita tuli suosia. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan mieluisia, kuten terveys. Stoalainen käsite. Vastakohta  aproēgmena.
prohairesis : harkinta, (harkittu) valinta, (vapaa) tahto. Erityisesti stoalainen termi. Katso myös dihairesis.
prokopē : edistys, tiellä kohti viisautta.
prolēpsis : ennakkokäsitys, jota kaikilla rationaalisilla olennoilla on.
propatheia , lat. corporis sensus: esitunne, ruumiillinen aistimus ja tahdosta riippumaton ajatus. Erityisesti stoalainen termi.
protreptikos : kehotus. Esimerkiksi kehotus filosofointiin (kuten Aristoteleen dialogi Kehotus).
psykhē : mieli, sielu, elämä, elävä prinsiippi. Sanan "psyyke" alkuperä.

 S 

sofos : viisas ja hyveellinen henkilö, eettinen ideaali.
stoikheion : elementti, alkuaine.
syllogismos : deduktio.
symbebēkos : lat. accidens: aksidenssi.
sympatheia : sympatia, osien sukulaisuus orgaaniseen kokonaisuuteen, molemminpuolinen riippuvuus.
synkatathesis : myöntymys, vaikutelmien hyväksyminen, mikä mahdollistaa toiminnan.

 T 

tekhnē : taito. Tiedon (erityisesti epistēmē) käytännöllinen sovellus.
telos : päämäärä, esimerkiksi luonnossa tai elämässä. Sanan "teleologia" alkuperä.
tetrafarmakos : ”neliosainen lääke”, Epikuroksen ohje sille, kuinka ihminen voi elää onnellista elämää.
theōrēma : yleinen periaate tai havainto.
theos : jumala. Yhdistettiin stoalaisuudessa kaikkeudessa vallitsevaan järjestykseen.
thymoeidēs : intosielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
tonos : jännite, stoalaisen fysiikan periaate, joka saa aikaan vetovoiman ja vastenmielisyyden, ja on myös hyveen ja paheen syy sielussa.
to ti esti, to ti ēn einai , : lat. essentia: ”se mikä se on”, olemus.

 Z 

zōon politikon : ”poliittinen eläin”, Aristoteleen käyttämä nimitys ihmisestä.

 Kirjallisuutta 



Luokka:Antiikin filosofia
Luokka:Filosofian termit
Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Antiikin filosofian termit
Antiikin filosofian termit