Giovanni Pascoli

Giovanni Pascoli (31. joulukuuta 1855 San Mauro di Romagna, Forlì-Cesena, Emilia-Romagna – 6. huhtikuuta 1912 Bologna, Italia) oli italialainen runoilija. Hänen runonsa olivat melankolisia ja idealistisia, tavoittelivat yksinkertaisuutta sekä kiinnittivät erityistä huomiota yksityiskohtiin. Pascolin varhaistuotannossa kuvataan maaseudun elämää ja luontoa. Myöhäistuotantoon kuuluvissa teoksissa Poemi conviviali ja Odi e inni korostuvat puolestaan moraaliset ja yhteiskunnalliset aiheet.  Pascoli käsitteli runoissaan myös historiallisia ja mytologisia teemoja.

Pascoli oli opettajansa Giosuè Carduccin jälkeen Bolognan yliopistossa ensin latinan ja kreikan kielen ja vuodesta 1907 italialaisen kirjallisuuden professori.Pascoli, Giovanni, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 21. palsta 172. Nordisk familjeboks förlags 1915 Pascoli, Giovanni, Tietosanakirja, osa 7, palsta 288, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1915

Pascoli oli 1900-luvun vaihteen Italian hienoimpia ja hienostuneimpia runoilijoita. Antiikki on vaikuttanut häneen muodon suhteen, ja hän on lainannut yksityiskohtia ja kohtauksia etenkin kreikkalaisilta runoilijoilta, esimerkiksi Homerokselta ja Hesiodokselta. Vaikka hänen runoutensa on pikemmin hienostunutta kuin syvällistä, hän käsittelee arkielämän tunnelmia, äidinrakkautta, armollisuutta ja kuolemantuntoa.

Jo Pascolin ensimmäinen runokokoelma Myricae (1892) herätti huomiota. Juuri siinä tapaa spontaania sisäistä inspiraatiota, kun taas kokoelman Canti di Castelvecchio (1903) runot ovat teennäisempiä, eikä hän saa niissä esiin haluamiaan kuvia. 1897 ilmestyi Poemetti, ja sitä seuraavina vuosina useita merkittäviä teoksia (Odi e inni (1906), Poemi conviviali (1904), Canzoni di Re Enzio), jotka syvällisellä tunteellaan, jalolla aatesisällyksellään ja muodoltaan täydellisinä saivat suosiota ja nostivat hänet Italian silloisten merkittävimpien runoilijoiden joukkoon. Kirjallisuushistorian alan teoksista ovat merkittäviä Dante-tutkielmat Minerva oscura (1898), Sotto il velame (1900) ja Pensieri e discorsi (1907). Kootut teokset Poesie ilmestyivät 1903–1909.

Alkuvaiheen tuotannossa  Pascolin runojen aiheet liikkuivat luonnossa, perheen parissa ja arkisessa elämässä, mutta myöhemmin kokemiensa menetysten jälkeen hän käsitteli niihin liittyviä tunteita. Kokoelmassa Carmina hän käytti latinaa ja oli viimeisiä italialaisia runoilijoita, joka onnistui siinä.

Teokset (valikoima)
 Myricae, 1891
 Canti di Castelvecchio, 1903
 Primi poemetti, 1904
 Poemi conviviali, 1904
 Odi e inni, 1906

Suomennettuja runoja antologioissa
LähdeGiovanni Pascoli,  Linkki maailman runouteen, runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitety 27.7.2021, viitattu 28.7.2021
Antologioissa
 Italian kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Tyyni Tuulio, Helsinki: WSOY 1945
 Kaarlo Sarkia, Runot: Kahlittu, Velka elämälle, Unen kaivo, Kohtalon vaaka, runoja kokoelmien ulkopuolelta, suomennoksia, toim. Kaarlo Marjanen, WSOY 1944
 Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, WSOY 1957, 1974 , 2004 
 Tämän runon haluaisin kuulla 2, Helsinki: Tammi 1987 

Runot
 Aurinko ja lamppu: I–II (Il sole e la lucerna: I–II), suom. Yrjö Kaijärvi, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja
 Fides (Fides), suom. Tyyni Tuulio, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja
 Iltani, suom. Elina Vaara, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja
 Kymmenes elokuuta (X Agusto), suom. Helka Hiisku, teoksessa: Helka Hiisku: Iltalaulu, WSOY 1971 – julkaisussa: Parnasso 1953; nro 4. Runo kokoelmasta Myricae, 1894 (Elegie: III)
 Leija (L'aquilone), suom. Elina Vaara, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja
 Näkemiin! (Addio!), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta (1957, 1974, 2004) ja Tämän runon haluaisin kuulla 2
 Orpo (Orfano), suom. Kaarlo Sarkia, teoksissa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja ja Kaarlo Sarkia, Runot
 Poikaset: 1–3, suom. Elina Vaara, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja
 Pyhäaamu, suom. Elina Vaara, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja
 Sapfon laulu kuolemasta (Poemi conviviali: Togli il pianto), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta (1957, 1974, 2004)
 Vainaja (Morto), suom. Kaarlo Sarkia, teoksissa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja – Kaarlo Sarkia: Runot – Tuhat laulujen vuotta 1957 (Runo kokoelmasta Myricae, 1894 (Creature: III) )
 Öinen jasmiini (Il gelsomino notturno), suom. Elina Vaara, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Italialaiset runoilijat
Luokka:Vuonna 1855 syntyneet
Luokka:Vuonna 1912 kuolleet