Achim von Arnim

Achim von Arnim (Karl Joachim Friedrich Ludwig von Arnim); vapaaherra Ludwig Joachim von Arnim; (26. tammikuuta 1781 Berliini, Preussin kuningaskunta – 21. tammikuuta 1831 Wiepersdorfin linna, Jüterbog, Brandenburg, Saksan keisarikunta) oli saksalainen aatelinen, kirjailija, runoilija, kansanrunouden kerääjä ja näytelmäkirjailija sekä lääkäri.

Clemens Brentanon ja Joseph von Eichendorffin ohella häntä pidetään Heidelbergin romantiikan saksalaisen kirjallisuuden keskeisenä edustajana. Hänen Clemens Brentanon kanssa keräämänsä kansanrunokokoelma Des Knaben Wunderhorn (1806–1808) oli merkittävä panos saksalaiselle romantiikalle ja lyyriselle runoudelle.

pienoiskuva|Arnim & Brentano: Des Knaben Wunderhorn 1806–1808, ensimmäisen osan 1. painoksen esilehti 1806.
pienoiskuva|Armin, Achim von & Clemens Brentano: Des Knaben Wunderhorn. Alte deutsche Lieder. 3. nide 1808, 1. painoksen esilehti.

Suku ja koulutus
Achim von Arnim syntyi preussilaiseen von Arnimin aatelissukuun, joka oli aateloitu jo keskiajalla. Hänen isänsä oli kamariherra Joachim Erdmann von Arnim (1741–1804), Preussin kuninkaan lähettiläs Kööpenhaminassa ja Dresdenissä sekä myöhemmin Berliinin hovioopperan johtaja. Hänen äitinsä Amalia Caroline von Labes (1761–1781), joka kuului vasta-aateloituun sukuun, kuoli kolme viikkoa pojan syntymän jälkeen. 

Hän vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Berliinissä. Arnim ja hänen kaksi vuotta vanhempi veljensä Karl Otto viettivät lapsuutensa äidinäitinsä Caroline von Labesin (1730–1810) luona Zernikowissa ja Berliinissä, missä Arnim kävi Joachimsthalin lukiota vuosina 1793–1798. 

Arnim opiskeli vuodesta 1798 lähtien oikeustiedettä, luonnontieteitä ja matematiikkaa Hallen yliopistossa ja vuodesta 1800 lähtien Göttingenin yliopistossa. Hänen varhaisiin kirjoituksiinsa kuului lukuisia tieteellisiin aikakauslehtiin kirjoitettuja artikkeleita. Hänen ensimmäinen merkittävä teoksensa Theorie der elektrischen Erscheinungen (Sähköisten ilmiöiden teoria), osoitti taipumusta yliluonnolliseen, mikä oli yleistä saksalaisten romantikkojen keskuudessa. Hallessa hän seurusteli säveltäjä Johann Friedrich Reichardtin kanssa, jonka talossa hän tutustui romantiikan runoilija Ludwig Tieckiin. Vuodesta 1800 hän jatkoi opintojaan Göttingenin yliopistossa, mutta tavattuaan kirjailija Johann Wolfgang von Goethen ja kirjailija Clemens Brentanon hän kääntyi luonnontieteistä kirjallisuuteen. Arnim suoritti lääketieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1801, mutta ei koskaan harjoittanut lääkärin ammattia. 

Vuosina 1801–1804 hän teki veljiensä kanssa eri Länsi-Euroopan maihin suuntautuvan opintomatkan. Hän tapasi tulevan vaimonsa Bettina Brentanon Frankfurt am Mainissa, matkusti Reinin laaksoa pitkin yhdessä Bettinan veljen Clemens Brentanon kanssa, vieraili kirjailija Germaine de Staëlin luona Coppetissa Sveitsissä, Friedrich Schlegelin ja tämän vaimon Dorothean luona Pariisissa ja jatkoi matkaansa Lontooseen ja Skotlantiin. 

Clemens Brentanon kanssa he julkaisivat yhdessä vuosina 1805–1808 saksalaista kansanrunoutta sisältävän kirjan Des Knaben Wunderhorn, josta tuli suosittu ja erittäin merkittävä inspiraation lähde, joka vaikutti saksalaisen romantiikan kirjallisuuden kehittymiseen. 

 Avioliitto, jälkeläiset 
Achim von Arnim avioitui vuonna 1811 Berliinissä Clemens Brentanon sisaren Bettina Brentanon kanssa, josta myös tuli merkittävä saksalainen romantiikan ajan kirjailija. Heille syntyi seitsemän lasta, joista nuorin tytär Gisela von Arnim (1827–1889) saavutti myös myöhemmin vanhempiensa tavoin menestystä kirjailijana.

 Freimund Johann (5. toukokuuta 1812 – 2. maaliskuuta 1863)
 Siegmund Lucas (2. lokakuuta 1813 – 22. helmikuuta 1890)
 Friedmund Anton Nepomuk (9. helmikuuta 1815 – 24. heinäkuuta 1883)
 Kühnemund Waldemar (24. maaliskuuta 1817 – 24. kesäkuuta 1835), kuoli 18-vuotiaana 
 Maximiliane Marie ”Maxe” Catharine (23. lokakuuta 1818 – 31. joulukuuta 1894), kirjallisen salongin pitäjä, ⚭ kenraaliluutnantti Eduard von Oriola
 Armgart Catharina (4. maaliskuuta 1821 – 17. tammikuuta 1880), kirjailija ja piirtäjä, ⚭ Albert Georg Friedrich von Flemming; heidän tyttäriään olivat kirjailijat Elisabeth von Heyking ja Irene Forbes-Mosse
 Ottilie Beate Gisela “Gisel” Walburgis (30. elokuuta 1827 – 4. huhtikuuta 1889), kirjailija, naimisissa Herman Grimmin kanssa
pienoiskuva|Schloß Wiepersdorf 

 Poliittinen toiminta 
Arnim oli myös poliittisesti aktiivinen, erityisesti Ranskan miehityksen aikana Preussissa vuodesta 1806 lähtien neljännen liittokunnan sodan jälkeen, jolloin hänestä tuli yhteiskunnallisten ja koulutuksellisten uudistusten puolestapuhuja. Vuodesta 1809 lähtien Arnim asui Berliinissä. Hän perusti siellä Clemens Brentanon kanssa poliittisen seuran nimeltä Christlich-deutsche Tischgesellschaft. Yhdistystä, jonka jäseniksi esimerkiksi juutalaisilla ei ollut asiaa, on monesti pidetty luonteeltaan konservatiivisena. Arnim toimitti myös Zeitung für Einsiedler- ja Der Preußische Correspondent -nimisiä lehtiä.
pienoiskuva|Wiepersdorfin linnan kirkko, sen edessä suvun hautausmaa.
Vuodesta 1814 aina kuolemaansa asti Arnim vietti maaseudulla sijaitsevalla tilallaan Wiepersdorfin linnassa. Hän kuoli siellä 49-vuotiaana äkilliseen sydänkohtaukseen tammikuussa 1831. Hänet on haudattu vaimonsa kanssa linnan puistossa sijaitsevan kirkon sukuhautausmaalle.
pienoiskuva|Vapaaherra Ludwig Achim (Joachim) von Arnimin hauta.

Tuotanto
Arnim edusti tyylillisesti romantiikkaa. Silti etenkin hänen myöhäisemmät teoksensa tuntuvat jo enteilevän realismia. Achimia on pidetty erityisen hyvänä proosakirjailijana. Arnimin lukuisat näytelmät, runot ja romaanit eivät ole laajalti tunnettuja, mutta muutamat hänen novelleistaan ​​– jotka kaikki yhdistelevät realismia ja fantasiaa – ovat merkittäviä panoksia saksalaiseen proosafiktioon. Kuitenkin myös hänen runonsa ovat jääneet elämään esimerkiksi Johannes Brahmsin ja Richard Straussin laulujen sanoituksina.

Hänen esikoisteoksensa, Theorie der elektrischen Erscheinungen, osoitti taipumusta yliluonnolliseen, mikä oli yleistä saksalaisten romantikkojen keskuudessa ja näkyi vielä voimakkaammin hänen teoksissaan Hollins Liebeleben (1802) ja Ariels Offenbarungen (1804). Romanttisten novellien kokoelmaa Der Wintergarten (1809) seurasi vuonna 1810 vaikuttava romaani Die Gräfin Dolores. Halle und Jerusalem (1811) on humoristinen romanssi ja Isabelle von Ägypten (1811) keskinkertainen romaani. Kaksi vuotta myöhemmin hän kokosi yhteen draamansa. Vuonna 1817 hän tuotti viimeisen ja parhaan romanssiteoksensa, Die Kronenwächter, joka kertoo keisari Maksimilianin ajoista. Hänen teoksensa ovat muodoltaan huolimattomia, rakenteeltaan epäjohdonmukaisia ​​ja romanttisen oikukkaita, mutta ne osoittavat huomattavaa kekseliäisyyttä. Ne koottiin Wilhelm Grimmin johdannolla 20 osaan (1839-1848). Heinen teoksessa Deutschland on loistava muistopuhe Arnimista.

Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Hollin's Liebeleben (1802) sekä Armuth, Reichthum, Schuld und Bube der Gräfin Dolores (1810). Hänen myöhemmät teoksensa, kuten Isabella von Aegypten (1812) ja Die Kronenwachter (1817) tulkitsivat historiallisia tapahtumia sadun muodossa yhdistäen kulttuurin, taiteen ja politiikan teemoja.

Läpi elämänsä Arnimin kirjoittaminen kehittyi kokeellisten ja perinteisten muotojen välillä, jättäen merkittävän vaikutuksen saksalaiseen kirjallisuuteen ennen hänen kuolemaansa 21. tammikuuta 1831.

 Perintö 
Achim von Arnimin romaanit, näytelmät ja runot ovat saaneet viime vuosikymmeninä lisää huomiota osakseen. Die Internationale Arnim-Gesellschaft on julkaissut Arnimin teoksista uutta kriitistä laitosta vuodesta 1995 eteenpäin. Suomenkielellä joitakin Arnimin novelleja on saatavilla ainakin J. A. Hollon kääntämässä ja Yrjö Hirnin toimittamassa teoksessa Saksalaisia kertomuksia romantiikan aikakaudelta (Otava, 1952), mutta muuten hänen teoksensa joitakin runoja lukuun ottamatta ovat toistaiseksi kääntämättä suomeksi.

Teokset

 Hollin's Liebeleben (romaani), 1802
 Ariel's Offenbarungen (romaani), 1804
 Des Knaben Wunderhorn (kansanlaulukokoelma, toim. yhdessä Clemens Brentanon kanssa), 1806 und 1808
 Tröst Einsamkeit (Kirjajulkaisu Arnimin toimittamasta lehdestä Zeitung für Einsiedler), 1808
 Der Wintergarten (novelleja), 1809
 Mistris Lee, 1809
 Armut, Reichthum, Schuld und Buße der Gräfin Dolores (romaani), 1810
 Halle und Jerusalem (näytelmä), 1911
 Isabella von Ägypten. Kaiser Karl des Fünften erste Jugendliebe (novelli), 1812
 Schaubühne (näytelmiä), 1813
 Frau von Saverne(kertomus), 1817
 Die Kronenwächter. Bd. 1: Bertholds erstes und zweites Leben (keskeneräinen romaani), 1817 
 Der tolle Invalide auf dem Fort Ratonneau (novelli), 1818. Julkaistu myös suomeksi nimellä "Fort Ratonneaun linnoituksen hullu invalidi" teoksessa Saksalaisia kertomuksia romantiikan aikakaudelta, suom. J. A. Hollo, toim. Yrjö Hirn, Otava, 1952.
 Fürst Ganzgott und Sänger Halbgott (kertomus), (1818) 
 Die Gleichen (näytelmä), 1819
 Die Majoratsherren (kertomus), 1820
 Owen Tudor (kertomus), 1820
 Landhausleben (kertomus), 1826
 Die Päpstin Johanna (Achim von Arnimin jäämistön pohjalta hänen vaimonsa Bettina von Arnimin kokoama), 1846

 Suomennetut teokset 
 Novellit "Ratonneaun linnakkeen hullu invalidi" ja "Ruhtinas Kokojumala ja laulaja Puolijumala" (alkuteokset "Der tolle Invalide auf dem Fort Ratonneau", 1818 ja "Fürst Ganzgott und Sänger Halbgott", 1818) teoksessa Saksalaisia kertomuksia romantiikan aikakaudelta. Valikoinnin suorittanut ja jälkikirjoituksen laatinut Yrjö Hirn. Suomentanut J. A. Hollo. Runot suomentanut Yrjö Kaijärvi. Helsinki: Otava, 1952

Suomennettuja runoja
LähdeAchim von Arnim,  Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta  25.11.2021, viitattu 27.11.2021
 Aamuhetken hurma, antologiassa Laulujen virta: saksalaista lyriikkaa seitsemänsadan vuoden varrelta, suom. Arvi Kivimaa, WSOY 1936
 Suo rakkautta minulle, ja lahjat puhujan, kun soisin, Herra, antologiassa: Lounatuulia, Kirjapaja 1990 

 Lähteet 

Aiheesta muualla
 Arnimin elämäkerta ja teoksia Gutenberg-projektin sivuilla 

Luokka:Saksalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1781 syntyneet
Luokka:Vuonna 1831 kuolleet
Luokka:Romantiikan kirjailijat
Luokka:Saksalaiset runoilijat
Luokka:Folkloristit
Luokka:Saksalaiset lääkärit
Luokka:Saksalaiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Saksalaiset aateliset