Juan Belmonte

Juan Belmonte (14. huhtikuuta 1892 – 8. huhtikuuta 1962) oli espanjalainen matadori eli härkätaistelija.

Belmonte syntyi Trianassa lähellä Sevillaa ja aloitti härkätaistelut 16-vuotiaana 1908. Hän kuului lasten härkätaisteluryhmään Los Niños Sevillanos. Hän tappoi ensimmäisen härkänsä 1910, missä yhteydessä hän aloitti oman, ainutlaatuisen härkätaistelutyylinsä kehittämisen. Hän seisoi pystyasennossa aivan paikallaan viimeiseen asti eikä pelännyt sarvia niin kuin muut taistelijat. Tyyli aiheutti Belmontelle lukuisia vammoja.

Belmonten kilpailija José Goméz (Joselito) kehitti härkätaistelua Belmonten kanssa vuoteen 1920 asti, jolloin hän menehtyi härän runtelemana.The One Who Lived. Sports Illustrated, 15.8.1955, viitattu 25.9.2017, arkistoitu: Wayback Machineen Belmonte jäi yksin kehittämään härkätaistelua, jonka suosio oli huipussaan hänen jäädessään eläkkeelle. Hän saavutti urallaan ennätykselliset 109 taistelua, jonka on pystynyt rikkomaan vain Manuel Benítez Pérez ("El Cordobés") vuonna 1965.

Uransa päätyttyä Belmonte kirjoitti Manuel Chaves Nogalesin kanssa omaelämäkerran Juan Belmonte, matador de toros: su vida y sus hazañas, joka käännettiin myös englanniksi. Hän oli Ernest Hemingwayn hyvä ystävä ja on kahdessa tämän kirjassa (Ja aurinko nousee ja Kuolema iltapäivällä) sivuhahmona. Hemingwayn tavoin Belmonte teki itsemurhan ampumalla itsensä.

Lähteet

Luokka:Espanjalaiset härkätaistelijat
Luokka:Itsemurhan tehneet
Luokka:Vuonna 1892 syntyneet
Luokka:Vuonna 1962 kuolleet