Pekka Lounela

Pekka Elias Lounela (20. elokuuta 1932 Helsinki – 2. joulukuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen kriitikko, pakinoitsija ja kirjailija.Kuka kukin on 1978, s. 549. Runeberg.org. Viitattu 10.7.2016.

Henkilöhistoria
Lounelan vanhemmat olivat insinöörikomentaja Eljas Lounela, aiemmin Lönnrot, ja Aili Beda Johanna Kalliala, aiemmin Bergroth. Pappi, opettaja ja virkamies Paavo Lounela oli hänen veljensä.

Pekka Lounela vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Turussa, ja ylioppilaaksi päästyään minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa estetiikkaa, kirjallisuutta, taidehistoriaa ja filosofiaa.

Lounela toimi Parnasson toimitussihteerinä 1955–1957 ja Yleisradion teatteriosastolla dramaturgina 1957–1963 ja teatteriosaston päällikkönä 1965–1973.Kirjallisuuden moniottelija Pekka Lounela. Yle. Viitattu 10.7.2016. Kriitikonuransa hän aloitti Ylioppilaslehden teatterikriitikkona.

Lounelan kirjalliseen tuotantoon kuului pakinoita, pamfletteja, runoja, matkakirjoja, pienoisromaaneita ja näytelmiä. Hänen esikoisteoksensa, runokokoelma Epätieto, ilmestyi 1954. Lehtipakinoita Lounela on julkaissut nimimerkillä Kala. Pakinat ilmestyivät ensin Ylioppilaslehdessä ja myöhemmin Suomen Kuvalehdessä. Kalan pakinoista on koottu kolme kokoelmateosta. Monet niiden tarinat on sijoitettu kuvitteelliseen Luomen valtioon. Tekstit ovat kirjallisesti korkeatasoisia ja niissä on usein allegorinen tai vertauskuvallinen rakenne. Lukija jää usein pohtimaan, että tekstissä on jokin avain, joka on nykylukijalle vaikea löytää, koska ei enää tunneta asiaa, jonka kustannuksella Kala pilailee. Sen sijaan ne tekstit, joissa kuvataan arki- tai perhe-elämää, ovat kestäneet paremmin ajan kulutusta. 

Vuonna 1996 Lounela sai valtion taiteilijaeläkkeen.

Teokset

Epätieto, runoja. 1954
Kiltit tantit, pakinoita. 1959
Ollaan sitten suomalaisia. Pamfletti. 1959
Jos kielin voisi kertoa. 1960
Iloinen nuori mies : Kalan pakinoita. 1961
Idän kääntöpiiri. 1962
Rakentajan muotokuva (Helsingin asuntokeskuskunta Haka 25 v.). 1963
Anna meidän asua. Pamfletti asuntokysymyksestä. 1964
Asiaa. 1964
Johtaja ajan kuva. 1965
Ole totinen, toveri. Kaskuja kansandemokratioista. 1965
Helsinki värikuvina. 1966
Helsinki. 1967
Kahden vuoden äänet. Suomalaisia kuunnelmia 1966–1967. 1969
Huuto ja meteli. 1970

Rautainen nuoruus. Välikysyjien kronikka. 1976
Ken talonsa jättää : Arvid Järnefelt. 1977
Kaikki osaavat aakkoset. Irviajankuvia. 1978
Vastarannan mietekirja. Runoja. 1978
Hella Wuolijoki : legenda jo eläessään. 1979
Ajatuksia vastarannalla. Runoja. 1980
Valittuja sanoja. Runoja. 1983
Hella Wuolijoki, näyttely Teatterimuseossa 6.6.–14.9.1986. 
Kahden naisen sota – vuosisadan vakoilutarina. 1987
Mauno Manninen ja hänen intiimi teatterinsa. 1988
Niin sanottu. 1990
Sanoja, rivejä. Runoja 1952–1992. 1992
Ollaan sitten eurooppalaisia. 1995
Kohti arvoa ja ansiota : Suomen näyttelijäliitto 1913–1975. 2004

Lähteet
 Pekka Lounela. Yle, Multiradio. (Internet Archive).

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ylen Elävä arkisto: Pekka Lounelan haastattelu vuodelta 1968.

Luokka:Pakinoitsijat
Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Vuonna 1932 syntyneet
Luokka:Vuonna 2002 kuolleet