Ernest Walton

Ernest Thomas Sinton Walton (6. lokakuuta 1903, Dungarvan, Waterfordin kreivikunta, Irlanti – 25. kesäkuuta 1995) oli irlantilainen fyysikko. Vuonna 1951 Waltonille myönnettiin John Douglas Cockcroftin kanssa Nobelin fysiikan palkinto atomien ytimien keinotekoisen ydinreaktion tuottamisesta kiihdytettyjen hiukkasten avulla. Walton ja Cockcroft tekivät kokeensa Cavendish-laboratoriossa Cambridgen yliopistossa.

Ernest Walton oli metodistipapin poika ja joutui lapsena muuttamaan usein isänsä virkapaikkojen vaihtuessa. 12-vuotiaana hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen, mistä hän jatkoi Dublinin Trinity Collegeen, missä hän suoritti maisterintutkinnon vuonna 1927. Hän sai stipendin Cambridgeen ja väitteli 1931. Kolme vuotta myöhemmin hän palasi Irlantiin Trinity Collegeen.

Cambridgessa Walton työskenteli Ernest Rutherfordin johtamassa Cavendish-laboratoriossa John Cockroftin kanssa. Vuonna 1928 hän kokeili kahta menetelmää suurienergiaisten hiukkasten kiihdyttämiseen. Molemmat yritykset epäonnistuivat silloin, mutta niiden pohjalta kehitettiin myöhemmin betatroni. Seuraavana vuonna Walton ja Cockroft onnistuivat valmistamaan lineaarikiihdyttimen ja sillä suuren joukon matalaenergiaisia hiukkasia. Vuonna 1932 he onnistuivat ensimmäisen kerran luomaan keinotekoisen ydinreatktion johon ei sisältynyt radioaktiivisia aineita.Ernest Thomas Sinton Walton Encyclopedia Britannica

Walton oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tyttöä.

 Katso myös 
 Ydinreaktio
 Kaskadi (elektroniikka)

 Lähteet 

Luokka:Irlantilaiset fyysikot
Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1903 syntyneet
Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit