Elizabeth Cady Stanton

Elizabeth Cady Stanton (12. marraskuuta 1815 Johnstown, New York, Yhdysvallat – 26. lokakuuta 1902 New York City, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen naisasianainen ja aktivisti. Hän ajoi muun muassa naisten ja afrikkalaisamerikkalaisten asiaa sekä toimi raittiusliikkeen parissa. Erityisesti Stanton muistetaan kuitenkin juuri naisten oikeuksien ajajana ja Susan B. Anthonyn yhteistyökumppanina. Hänen puolisonsa oli aktivisti Henry Stanton.

Stanton liittyi jo nuorena orjien vapautusliikkeeseen. Hän oli yksi niistä seitsemästä liikkeen keskeisistä toimijasta, jotka valittiin Yhdysvalloista edustajiksi Lontoossa 1840 pidettyyn orjuutta vastustavaan kokoukseen. Sukupuolen perusteella heiltä kuitenkin kiellettiin kokoukseen osallistuminen, mikä toi Stantonille selväksi naistenvapautustyön välttämättömyyden. Siksi hän kutsui Lucretia Mottin kanssa 1848 Seneca Fallsiin kokoon ensimmäisen julkisen naisasiakokouksen, jossa hyväksyttiin naisliikkeen ohjelma. Suurta huomiota saanut kokous oli välillisesti aiheena John Stuart Millin teokseen Naisen asema.Stanton, Elizabeth Cady, Tietosanakirja osa 9. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 

Kokouksen jälkeen alkoi vuosikymmenien mittainen toiminta, jonka aikana Stanton kiersi Yhdysvaltoja esitelmöimässä ja toimitti ystävänsä Susan B. Anthonyn kanssa lentolehtisiä ja lehtikirjoituksia sekä kolmiosaisen suurteoksen History of Woman Suffrage (valmistui 1885). Hän perusti ensimmäisen naisten raittiusyhdistyksen 1852 ja toimi yli 20 vuotta 1869 perustetun National Woman Suffrage Associationin puheenjohtajana. Hän oli 50 vuoden ajan Yhdysvaltojen naisasiatyön keskeinen henkilö.

Stanton oli naimisissa orjuuden vastustaja Henry Stantonin kanssa. He saivat seitsemän lasta.

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit
Luokka:Yhdysvaltalaiset orjuuden vastustajat
Luokka:Vuonna 1815 syntyneet
Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit