Fritz Honka

Fritz Honka (31. heinäkuuta 1935 Liepzig, Natsi-Saksa – 19. lokakuuta 1998 Langehorn, Hampuri, Saksa) oli saksalainen sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui vuosina 1970–1975 ainakin neljä seksityöläistä Hampurin Reeperbahnilta. Honka säilytti kolmen uhrinsa ruumiita asuintalonsa ullakolla. 

 Lapsuus ja nuoruus 
Hänen isänsä oli ammatiltaan puuseppä ja äiti työskenteli siivoojana. Isä kuoli jo vuonna 1946 liiallisen alkoholinkäytön ja keskitysleirivankeuden seurausten vuoksi. Fritz Honkan isän kerrotaan joutuneen natsien vangiksi hänen läheisten yhteyksiensä kommunistiseen puolueeseen vuoksi. Isän kuoleman jälkeen äiti joutui kasvattamaan seitsemän lasta yksin, mistä hän uupui täysin ja Fritz kasvoi lähinnä lastenkodissa.

Fritz Honkan ensimmäinen yritys huolehtia itsestään epäonnistui, kun hän joutui keskeyttämään vuonna 1950 aloittamansa oppisopimuskoulutuksen muurarina laasti-allergian vuoksi. Sen jälkeen hän muutti vuotta myöhemmin Länsi-Saksaan aloittaakseen siellä uuden elämän. Honka eteni Pohjois-Saksassa maataloustyöntekijänä ja sai lopulta Margot-nimisen naisen raskaaksi. Kun hänet tuomittiin maksamaan elatusapua 3 000 saksan markkaa, Honka katosi alueelta vuonna 1956 ja muutti Hampuriin.

Hampurissa hän työskenteli telakalla. Vaikutti siltä, ​​että Honkan elämä oli vihdoin hallinnassa, mutta sitten hän loukkaantui vakavassa liikenneonnettomuudessa. Vammojen seurauksena hänellä oli voimakas karsastus. Lisäksi hänellä oli nyt huomattavan vino, murskautunut nenä. Nämä epämuodostumat ovat varmasti vaikuttaneet vakavasti Hongan itseluottamukseen, mutta hän löysi silti Inge-nimisen vaimon, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1957. Vain kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1960, avioliitto kuitenkin kariutui. Avioliiton aikana syntyi poika Fritz, joten Honkalla oli nyt kaksi lasta, mutta yhteydenpito ensimmäiseen lapseen katkesi kokonaan. Avioparin ero oli vain lyhytaikainen, sillä pian Honka palasi entisen vaimonsa luo ja meni tämän kanssa uudelleen naimisiin. Suhde ei kuitenkaan toiminut hyvin. Naapurit kertoivat tuolloin, että Honkan ja hänen vaimonsa välillä oli usein äänekkäitä ja väkivaltaisia ​​riitoja.

Vuonna 1967 avioliitto päätyi uudelleen eroon. Honka muutti toiseen asuntoon Hamburg Ottenseniin. Zeisstraße sijaitsi korttelissa, jota tuolloin leimasivat köyhyys ja kurjuus. Honka ajautui alkoholismiin ja hänen suhteensa naisiin vaihtuivat, ja useimmat näistä olivat myös alkoholisteja. Vuonna 1972 poliisi iski silmänsä Fritz Honkaan ensimmäisen kerran. Hän ei ollut onnistunut raiskaamaan Ruth Dufneria asunnossaan. Nainen onnistui pakenemaan alastomana Honkan asunnosta, minkä jälkeen hän ilmoitti tästä poliisille. Vasta vuonna 1975 Fritz Honka tuomittiin oikeudessa. Hänet tuomittiin vain 4 500 saksan markan sakkoihin, koska raiskaussyyte hylättiin. Tekohetkellä Honkan veressä kerrotaan olleen 2,4 promillea alkoholia. Tuolloin hän oli ollut vakavasti alkoholiriippuvainen jo vuosia.

Ulkonäkönsä ja alkoholisminsa vuoksi Honka tapasi yhä vähemmän naisia ​​tavanomaisella tavalla, minkä vuoksi hän vietti aikaa yhä enemmän Hampurin punaisten lyhtyjen alueella Reeperbahnilla. Siellä hän sai seksiä enimmäkseen myös päihderiippuvaisilta satunnaisilta seksityöläisiltä, jotka kävivät seksityöntekijöitten ja -ostajien käyttämissä pubeissa "Hamburger Berg" -kadun alueella.

 Murhat 
Kaikki uhrinsa Honka surmasi kotonaan ja säilytti ruumiinosia ullakolla. Naapureilta tuli valituksia epämiellyttävästä hajusta. Naisten surmat tulivat ilmi kuitenkin vasta tammikuussa 1975, jolloin paikalle tulleet palomiehet löysivät uhrien jäännökset. 

Fritz Honka löysi kaikki neljä uhriaan vuosina 1970–1975 Hampurin punaisten lyhtyjen alueen pubeista Reeperbahnin sivukaduilta. Nykyään tunnetuin näistä on "Der Goldene Handschuh" (Kultainen hansikas) -niminen laitos, jossa Honka kävi säännöllisesti. Honkan tapaamat naiset olivat iäkkäitä, rappeutuneita naisia ​​juoppopiireistä ja entisiä seksityöläisiä, joilla ei ollut sosiaalisia siteitä. Monet näistä naisista olivat kodittomia. Neljä naista, jotka Fritz Honka tappoi asunnossaan, olivat Gertrud Bräuer (42-vuotias), Anna Beuschel (54-vuotias), Frida Roblick (57-vuotias) ja Ruth Schult (57-vuotias).

Periaatteessa murhat noudattivat aina samaa kaavaa. Honka tapasi naiset pubissa, ryypiskeli heidän kanssaan ja vei heidät sitten kotiinsa. Useimmissa tapauksissa oli etukäteen sovittu, että seksistä maksettaisiin, mutta ainakin ensimmäisessä tapauksessa nainen tuli paikalle vain juomaan ja lopulta kieltäytyi Hongan lähentelyistä, mikä johti siihen, että hän tappoi tämän. Hän tappoi muut naiset harrastettuaan seksiä näiden kanssa ja riiteli sitten heidän kanssaan useista syistä. Joka kerta Honka oli vahvasti humalassa, ja naiset olivat luultavasti myös vahvasti humalassa. Ainakin yhdessä tapauksessa Honka kertoi heränneensä ruumiin vierestä aamulla muistamatta rikosta. Ensimmäisellä kerralla hän yritti vielä saada ruumiin katoamaan, mutta se osoittautui liian vaikeaksi. Humalassa ollessaan hän kaatui portaikossa yrittäessään siirtää yhtä ruumiista. Hänen onnistui kuitenkin viedä ruumiinosat ulos eri puolille lähialuetta, josta poliisi ne myöhemmin löysi mutta ei pystynyt jäljittämään murhaajaa.

Sen jälkeen hän sahasi uhrinsa pienempiin osiin ja varastoi ruumiinosat ullakolleen. Vahva mätänemisen haju leijui koko kerrostalossa, mutta kukaan ei alkanut epäillä. Honka yritti peittää asuntonsa lemua Wunderbaumeilla, mikä ei luultavasti onnistunut kovin hyvin. Niinpä Honka eli vuosia mätänevien ihmisjäännösten kanssa asunnossaan, eikä kukaan huomannut mitään.

Niinä vuosina, kun Fritz Honka murhasi hänet, poliisi ei ahdistellut häntä. Tämä johtui siitä, ettei kukaan kaivannut hänen uhrejaan. Kukaan ei ilmoittanut heidän kadonneen, koska naiset elivät yksin ja naimattomina. Honkalle he olivat täydellisiä uhreja, koska kukaan ei kysellyt heitä heidän kadottuaan. Se, että hänet silti saatiin kiinni, oli sattumaa. Kun Fritz Honkan kotona syttyi tulipalo 17. heinäkuuta 1975, Honka oli töissä. Palomies löysi sammutustöissä ruumiinosia Honkan asunnosta ja hälytti poliisin.

 Kiinnijääminen ja tuomio 
Tämän jälkeen koko asunto tutkittiin, ja yhä enemmän ruumiinosia löytyi. Honka pidätettiin, ja uhrit voitiin vähitellen tunnistaa jäännöksistään. Vuonna 1976 Fritz Honka tuotiin lopulta oikeuden eteen. Hänet tuomittiin viideksitoista vuodeksi vankeuteen yhdestä murhasta ja kolmesta taposta, minkä jälkeen hänet sijoitettiin psykiatriseen sairaalaan. Hänen asianajajansa onnistui estämään elinkautisen vankeusrangaistuksen esittämällä Honkan osittain syyntakeettomana. Murhat, yhtä poikkeusta lukuun ottamatta, eivät olleet suunniteltuja ja ne tehtiin intohimon kiihkon vallassa. Hongan vaikea lapsuus ja se, että hän oli tehnyt rikokset humalahorroksessa, vaikuttivat myös suhteellisen lievään tuomioon.

Honka kertoi viranomaisille murhanneensa naiset, koska he olivat pitäneet pilkkanaan miehen mieltymystä suuseksiin ja sen pitämistä vaginaaliyhdyntää parempana. Honka sai teoistaan elinkautisen vankeustuomion ja vapautui vuonna 1993.

Fritz Honka vietti viimeiset vuotensa vanhainkodissa Peter Jensen nimisenä. Kukaan ei tiennyt hänen todellista henkilöllisyyttään, ennen kuin hän kuoli 63-vuotiaana Hampurin Lagenhornin sairaalassa vuonna 1998 alkoholi- ja nikotiiniriippuvuuden aiheuttamiin sairauksiin.

 Populaarikulttuurissa 
Vuonna 2019 sai Berliinin elokuvajuhlilla ensi-iltansa Honkasta tehty elokuva Kultainen hansikas, jossa Honkaa esittää Jonas Dassler.

 Lähteet 

Luokka:Saksalaiset sarjamurhaajat
Luokka:Saksalaiset elinkautisvangit
Luokka:Vuonna 1935 syntyneet
Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Luokka:Nekrofiilit
Luokka:Sarjamurhaajat
Luokka:Elinkautisvangit