Jääleinikki

Jääleinikki (Ranunculus glacialis, syn. Beckwithia glacialis) on pohjoisten arktisten alueiden ja vuoristojen isokukkainen leinikkikasvi. Suomessa se on harvinainen ja rauhoitettu laji.  Viitattu 12.12.2017.

 Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen jääleinikki on matala, noin 10–15 senttimetriä korkea kasvi. Sen varsi on tavallisesti pysty, tanakka ja kalju. Kasvin aluslehdet ovat pitkäruotisia ja möyheitä. Aluslehtien lehtilapa on kolmisorminen ja tavallisesti ruodilliset lehdykät ovat syvään moniliuskaisia. Varsilehtien lapa on runsasliuskainen. Jääleinikin kukka on iso ja valkoinen, ja sen väri punertuu kukinnan edistyessä. Pitkään säilyviä kukkia on tavallisesti yksi tai kaksi ja ne ovat leveydeltään yleensä 2–2,5 cm. Kukissa on kaksi kehäkiehkuraa sekä viisi verho- ja terälehteä. Verholehdet ovat alapinnaltaan ruskeakarvaisia. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Suomessa jääleinikki kukkii tavallisesti heinä-elokuussa, joskus myös kesäkuun puolella. Hedelmä koostuu 2,5 mm pitkistä kaljuista pähkylöistä, joissa noin 2 mm pitkä, käyrä ota. Pitkään kukkiva jääleinikki tuottaa runsaasti siemeniä.

Jääleinikistä tunnetaan kaksi alalajia, subsp. glacialis ja subsp. chamissonis.

 Levinneisyys 
Jääleinikki on arktis-alpiininen laji, jota tavataan toisaalta Euroopassa ja Grönlannissa (subsp. glacialis) ja toisaalta Aasiassa Koillis-Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa Alaskassa (subsp. chamissonis). Euroopassa lajin levinneisyysalue on varsin hajanainen. Sitä tavataan Skandinaviassa Kölivuoristossa, Alpeilla, Pyreneillä, Karpaateilla, Espanjan Sierra Nevadassa, Islannissa, Färsaarilla, Jan Mayenilla sekä Huippuvuorilla. Grönlannissa lajia esiintyy saaren itärannikolla. Suomessa jääleinikki on harvinainen laji, jota tavataan ainoastaan Enontekiöllä Kilpisjärven alueen suurtuntureilla.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki.  Viitattu 12.12.2017.

 Elinympäristö 
Jääleinikki on tunturikasvi, joka vaatii kasvupaikaltaan runsasvetisyyttä. Tällaisia paikkoja tuntureilla ovat lumenviipymäpaikat ja tunturipurojen varret. Jääleinikki selviää lumisista kesistäkin hengissä sillä, että 70 prosenttia sen biomassasta on juurissa. Avoimen maan kasvina se ei kuitenkaan siedä kilpailua. Suomessa on enimmillään havaittu kasvavan 10 jääleinikkiä neliömetrillä. Hidaskasvuinen laji elää jopa 27-vuotiaaksi.

Jääleinikki on Euroopan korkeimmalla kasvava putkilokasvi, Alpeilla laji kasvaa jopa 4 350 metrin korkeudessa ja Skandeilla 700–2 370 metrissä. Ruijassa jääleinikki kasvaa vielä 1 630 m korkeudessa. Suomessa jääleinikkiä kasvaa eniten 850 m korkeudessa, usein yhdessä hapron (Oxyria digyna) kanssa.

Poroille jääleinikki on mieluisaa ravintoa.

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Luontoportti: Jääleinikki (Ranunculus glacialis)
 Suomen Lajitietokeskus: Jääleinikki (Ranunculus glacialis)

Luokka:Leinikit
Luokka:Myrkylliset kasvit
Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit