Myöhäinen horisontti

Myöhäinen horisontti on Andien arkeologisen kronologian seitsemästä pääkaudesta viimeinen. Perinteisesti se on ajoitettu noin vuosiin 1476–1534.

Horisontti viittaa arkeologiassa lyhyeen kulttuurisen ja poliittisen yhtenäisyyden kauteen. Myöhäisen horisontin määrittävä piirre oli Inkavaltakunnan laajentuminen koko Andien kulttuuripiiriä hallinneeksi imperiumiksi. Inkavaltion varhaisin historia on tarunhohtoinen, eikä siitä tiedetä paljoakaan. Valtakunnan nopea laajentuminen alkoi vuonna 1438, kun Pachacútec kohosi Sapa Incaksi eli keisariksi. Valtakunta kukistui 1530-luvun alussa, kun espanjalaiset valloittivat Etelä-Amerikan länsirannikon. Imperiumin viimeinen hallitsija Atahualpa jäi espanjalaisten vangiksi marraskuussa 1532. Sisällissotaa käyneet inkat yhdistyivät ulkoista vihollista vastaan vuonna 1535, mutta espanjalaisten valta oli jo ehtinyt vakiintua. Syrjäisille vuoristoalueille vetäytynyt mutta suuruutensa päivistä melkoisesti kutistunut inkavaltio säilytti itsenäisyytensä vuoteen 1572.

Pohjois-Andeilla nykyisen Kolumbian alueella inkavaltakuntaan kuulumattomat muiscat perustivat useita pieniä päällikkökuntia, jotka Tawantinsuyun ohella edustivat Etelä-Amerikan keskitetyintä poliittista valtaa. Suuria liittokuntia oli kaksi ja lisäksi useita pienempiä muisca-valtioita. Kaikki tuhoutuivat espanjalaisten valloituksissa 1500-luvulla. Etelä-Andien mapuchet ja huillichet vastustivat sekä inkojen että espanjalaisten valloituksia ja säilyttivät itsenäisyytensä 1800-luvun jälkipuoliskolle.

Andien kronologian kaudet määritellään Ican laakson aineellisen kulttuurin perusteella.Moseley 2001, s. 19. Ajoituksessa hyödynnetään radiohiilimittauksia ja inkavaltakunnan tapauksessa myös kirjallisia lähteitä. John H. Rowe ajoitti myöhäisen horisontin alun vuoteen 1476. Lähteenään hän käytti Miguel Cabello Valboan teosta Miscelánea Antártica vuodelta 1586. Cabello Valboan antamat aikamääreet ovat tarkkoja mutta myös hyvin myöhäisiä verrattuna muiden kirjallisten lähteiden ajoituksiin. Käytännössä inkojen suurvaltakausi kesti noin sadan vuoden ajan. Inkavaltio laajeni jo 1200-luvulla, mutta kykeni luomaan hallitsemilleen alueille yhtenäisen aineellisen kulttuurin ja arkkitehtuurin vasta noin 1375–1425.Moseley 2001, s. 247. Inkojen valta levittäytyi rannikolle mahdollisesti jo Pachacútecin valtakaudella. Mikäli näin oli, myös Ican laakson historia puoltaa myöhäisen horisontin ajoittamista 1430-luvun loppuun. Joissakin lähteissä varhaisen horisontin alku asetetaan 1400-luvun puoliväliin.

 Katso myös 
 Inkojen historia

 Lähteet 



 Viitteet