Agents of Fortune

Agents of Fortune on Blue Öyster Cultin neljäs studioalbumi ja samalla läpimurtoalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Se sisältää yhtyeen suurimman hitin ”(Don't Fear) The Reaper”, joka nousi top-20:een niin Yhdysvalloissa kuin Isossa-Britanniassakin. Muita tunnettuja kappaleita albumilla ovat muun muassa ”E.T.I. (Extra-Terrestrial Intelligence)” ja ”This Ain't the Summer of Love”. Albumilla yhtye yhdisteli heavy metal-soundiaan kaupalliseen, albumin julkaisun aikoihin pinnalle nousseeseen amerikkalaiseen AOR-musiikkiin. Albumi myi platinalevyn (yli miljoona kappaletta) arvoisesti Pohjois-Amerikassa ja nosti BÖC:n isojen areenoiden yhtyeeksi.

 Taustaa 

Vuoteen 1976 mennessä BÖC oli julkaissut kolme studioalbumia ja yhden livealbumin. Lopullinen läpimurto ei kuitenkaan ollut vielä tullut, vaikkakin albumit saivat positiivista kritiikkiä ja yhtyettä pidettiin hyvänä livebändinä. Agents of Fortune-levyä valmistellessa yhtye käytti aikaa aiempaa enemmän albumin tuottamiseen ja erilaisiin studiotekniikoihin. Lisäksi kukin yhtyeen jäsen hankki 4-raitanauhurin, joihin kukin demosi omia biisi-ideoitaan.http://www.blueoystercult.com/History/history5.html historia virallisella sivustolla Yhtye otti uusiin sävellyksiin myös vaikutteita tuolloin pinnalle nousseesta, kaupallisemmasta ja radioystävällisestä AOR-musiikista. Albumilla vierailivat mm. sanoittajina rock-lyyrikot Helen Robbins ja Patti Smith, joista jälkimmäinen myös laulaa albumilla. Myös yhtyeen manageri Sandy Pearlman ja tuottaja Murray Krugman ovat osallistuneet kappaleiden tekoon. Albumin kappaleiden teemat liittyvät yhtyeen perinteisesti suosimiin salaperäisiin, synkkiin sekä mystisiin teemoihin, esim. yliluonnolliset ja tieteisaiheiset ilmiöt sekä myös maanläheisempiin asioihin kuten kuolema ja rakkaus. Kaikki jäsenet, lukuun ottamatta vokalisti-kitaristi Eric Bloomia, ovat olleet säveltämässä kappaleita.

 Albumin sisältö 

Albumin avaa raskaampaa puolta edustava "This Ain't the Summer of Love", joka kulkee raskaan riffin ja kompin myötä. Kappale oli alun perin sitä säveltämässä olleen Don Wallerin ex-yhtye Imperial Dogsin materiaalia.http://www.hotrails.co.uk/blueskybag/donwaller/summeroflove.htm anekdootti Hot Rails To Hull-sivustolla Myös raskaampaa suuntausta albumilla edustavat nopeatempoinen "Tattoo Vampire" sekä yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluva, southern rock-vaikutteisen riffin myötä kulkeva "E.T.I. (Extra-Terrestrial Intelligence)". "E.T.I" tunnettiin alun perin nimillä "No Traffic", "Punishment Park" ja "Des Pot Soup" ennen lopullista versiota. Kappaleen sanat käsittelevät UFO-aiheita ja niihin liittyviä myyttejä.http://www.hotrails.co.uk/bocfaq/faq_05.htm#05_06 BÖC faq - "song references"

Kevyempää, pop-henkistä puolta albumilla ovat kosketinsoittaja-kitaristi Allen Lanierin säveltämät "True Confessions" ja "Tenderloin", joista ensin mainitussa Lanier itse laulaa (hänen ainoa "virallinen" päävokalisointi yhtyeen historiassa) ja Breckerin veljekset soittavat puhallinsoolot, sekä rumpali Albert Bouchardin ja Helen Robbinsin säveltämä "Sinful Love", joka kulkee kevyen pianonsoiton ja Donald Roeserin tunnelmallisen kitaroinnin myötä.

Mystisempää ja progressiivisempaa osastoa käsittelee "The Revenge of Vera Gemini", jossa Patti Smith on toisena laulajana ja kirjoittajana.

Progressiivisia vaikutteita sisältää myös basisti Joe Bouchardin salapoliisi-henkinen, hämärä-tunnelmallinen "Morning Final". Kappale perustuu todellisuudessa tapahtuneeseen murhaan New Yorkin metroaseman pysäkillä. Kappaleen bassot soittaa Allen Lanier.

Albumin varsinainen balladi on sen päättävä "Debbie Denise", jota säestetään mellotronilla. Patti Smithin kirjoittamat sanat käsittelevät lesbo-rakkautta ja tiettävästi "Debbie" ja "Denise"-nimiset bändärit olivat olemassa 1970-luvulla ja pyörivät yhtyeen piirissä.http://www.hotrails.co.uk/bocfaq/faq_04.htm#04_11 BÖC faq - "Frequently Asked Questions"

Singlenä julkaistu ja myös yhtyeen tunnetuin kappale on Donald Roeserin säveltämä "(Don't Fear) The Reaper". Tehdessään kappaleesta kotidemon, Roeser itsekin arveli kappaleessa olevan "sitä jotain", eli kaikki hitin ainekset. Kappale kulkee melodisen kitarakuvion myötä lehmänkelloa hyödyntävän nopeahkon kompin myötä. Kappaleen on väitetty käsittelevän itsemurhaa, mutta Roeserin mukaan sanoitus kertoo "kuoleman väistämättömyydestä ja ettei sitä tarvitse pelätä".http://www.songfacts.com/detail.php?id=1607 infoa kappaleesta Songfacts.com-sivustolla

Albumin remasteroidussa versiossa julkaistiin bonuksina kappaleen "Fire of Unknown Origin" alkuperäinen, julkaisematta jätetty versio, joka poikkeaa huomattavasti vuoden 1981 julkaistusta versiosta, sekä Albert Bouchardin "Sally", jonka hänen The Brain Surgeons-yhtyeensä myöhemmin julkaisi. Kaksi muuta bonus-raitaa olivat Allen Lanierin kotidemo kappaleesta "Dance the Night Away", jonka Jim Carroll myöhemmin levytti sekä Donald Roeserin kotidemo "(Don't Fear) The Reaper"ista.

 Albumin julkaisu ja vastaanotto 

Agents of Fortune julkaistiin toukokuussa 1976. Sen kannessa on maalattu kuva agenttimaisesta henkilöstä, joka pitää tarot-kortteja kädessään. Korttien (Kuolema, Kuningatar, Kuningas ja Aurinko) on sanottu tulevan todellisesta yhtyeelle pidetystä tarot-ennustusluennasta.http://www.hotrails.co.uk/bocfaq/faq_03.htm#03_01 BÖC faq - "discography" Sisäkannessa on kuva yhtyeestä casino-pelipöydän äärellä.

"(Don't Fear) The Reaper" julkaistiin editoituna singlenä ja siitä tuli iso hitti nousten sijalle 12. Billboardin listoilla. Kappaleesta tuli myös vakionumero ns. FM-radio-listoille. Singlemenestyksen myötä myös albumi, sisältäen aiempaa kaupallisempaa materiaalia, nousi top-30:neen Yhdysvalloissa ja myi parissa vuodessa platinaa.http://www.riaa.com/goldandplatinumdata.php?content_selector=gold-platinum-searchable-database# RIAA - Gold & Platinum Menestys oli hyvää myös Britanniassa ja Euroopassa, joissa albumi sai myös hyviä listasijoituksia.

Myös kriitikot ottivat albumin hyvin vastaan. Amerikkalainen Rolling Stone-lehti kehui albumia "loistavaksi" piti yhtyeen uudistumista onnistuneenahttps://web.archive.org/web/20091012092855/http://www.rollingstone.com/artists/blueoystercult/albums/album/202805/review/6068312/agents_of_fortune arvostelu Rolling Stone-lehdessä ja myös arvostetut NME- ja Village Voice-lehdet nostivat albumin top-10:neen "vuoden albumi"-äänestyksissään. Suomalaisen Soundi-lehden arvostelija piti albumia hyvänä vaikkakin hieman "taiteellisena".J-V. Sappinen - Heavy Rock (Soundi-kirja 5) Myöhemmin, vuonna 1997, arvostettu Mojo-lehti nosti "(Don't Fear) The Reaper"in sijalle 80. "Kaikkien aikojen Top-100-singlet"-listassaan.

Menestyksen myötä Blue Öyster Cultista tuli nyt isojen areenoiden bändi ja yhtye suurensi lavashowtaan ottaen laserit käyttöön.

 Kappaleet 

Remasteroidun version bonuskappaleet:

 Singlejulkaisut 

"(Don't Fear) The Reaper" (single edit) / "Tattoo Vampire" (kesäkuu 1976,  7.  12.  (1978) 16.) 
"Debbie Denise" / "This Ain't the Summer of Love" (1976)

 Kokoonpano 
Eric Bloom – laulu, kitara, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet
Donald ”Buck Dharma” Roeser – kitara, laulu, syntetisaattori, lyömäsoittimet
Joe Bouchard – basso, laulu, piano
Albert Bouchard – rummut, laulu, akustinen kitara, lyömäsoittimet, huuliharppu
Allen Lanier – kosketinsoittimet, laulu, kitara, basso

 Vierailijat 

Patti Smith – laulu kappaleessa ”The Revenge of Vera Gemini”
Michael Brecker – saksofoni
Randy Brecker - puhaltimet
David Lucas - laulu, perkussiot, kosketinsoittimet

 Tuotanto 

Murray Krugman, Sandy Pearlman ja David Lucas - tuottajat
Shelly Yakus, Andy Abrams - nauhoitus
Tony Stevens - masterointi
John Berg, Andy Engel - kannen suunnittelu
Lynn Curlee - maalaukset

 Arvosteluja 

Ultimate Guitar (70px)  
Allmusic (70px) 
Sputnik Music (70px) 
Rolling Stone (kehuva) 

 Julkaisuhistoria 

toukokuu 1976: Columbia, PC 34164, US, LP
1976: CBS, 81385, UK/EU, LP
1986: Columbia, CK 34164, US, CD
198?: Columbia, 468019 2, UK/EU, CD
1998: Mobile Fidelity Sound Lab, UDCD 697, US, CD (remasteroitu)
2001: Columbia / Legacy, CK 85479, US, CD (remasteroitu + bonus-raitoja)
2001: Columbia / Legacy, 502237 2, UK/EU, CD (remasteroitu + bonus-raitoja)
marraskuu 2012: Sony Music, osana The Columbia Albums Collection-boksia (sama kuin 2001 vuoden versio)

 Lähteet 

Luokka:Blue Öyster Cultin albumit
Luokka:Vuoden 1976 albumit