Maija Karhi

Maija Karhi, oik. Karhi-Kärävä, aik. KäräväFacta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 705 (18. maaliskuuta 1932 Turku – 28. toukokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli 1950-luvulla Mauno Mannisen Intimiteatterissa ja kuului Suomen Kansallisteatteriin ja naisteatteri Raivoisien Ruusujen perustajajäseniin.Yle Radio 1 - Viikon taiteilija 

Maija Karhi kävi Teatterikoulun vuosina 1950–1953 ja sai heti valmistuttuaan kiinnityksen Intimiteatteriin. Samalla Teatterikoulun kurssilla Karhin kanssa opiskelivat muiden muassa Marita Nordberg ja Pentti Siimes.Suvi Kerttula: Anja Pohjola ja Maija Karhi: "Pitää hyväksyä, että tässä vanhetaan". Ilta-Sanomat 16. syyskuuta 2017, Plus-liite s. 25. Helsinki: Sanoma Media Finland.
Karhi tunnettiin ennen kaikkea teatterinäyttelijänä, mutta hän näytteli myös elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli 19-vuotiaana Ritva Arvelon sijaisnäyttelijänä Matti Kassilan elokuvassa Radio tekee murron. 

Karhi sai elokuvarooleistaan kaksi Jussi-palkintoa: naispääosa-Jussin Erik Blombergin elokuvasta Kun on tunteet (1954) ja naissivuosa-Jussin Veikko Itkosen elokuvasta Vaarallista vapautta (1962).

Karhin äiti oli näyttelijä Kirsti Karhi, isä teatterinjohtaja Akseli Karhi (k. 1943) ja puoliso hallitusneuvos Lauri Kärävä (k. 1996).Arja Aho, "Viis rypyistä kunhan pää pysyy klaarina", Helsingin Sanomat 14.2.2012, sivu D 7

Karhi kuoli lyhyen sairauden jälkeen 86-vuotiaana Helsingissä 28. toukokuuta 2018.

 Filmografia 
 Sadan miekan mies (1951)
 Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952)
 Kaikkien naisten monni (1952)
 Siltalan pehtoori (1953)
 Maailman kaunein tyttö (1953)
 Oi, muistatkos... (1954)
 Minä soitan sinulle illalla (1954)
 Kun on tunteet (1954)
 Näkemiin Helena (1955)
 Tyttö tuli taloon (1956)
 Ratkaisun päivät (1956)
 Vääpelin kauhu (1957)
 Pää pystyyn Helena (1957)
 Kuriton sukupolvi (1957)
 Paksunahka (1958)
 Murheenkryynin poika (1958)
 Kahden ladun poikki (1958)
 Pekka ja Pätkä neekereinä (1960)
 Nina ja Erik (1960)
 Molskis, sanoi Eemeli, molskis! (1960)
 Kaks' tavallista Lahtista (1960)
 Autotytöt (1960)
 Olin nahjuksen vaimo (1961)
 Kultainen vasikka (1961)
 Vaarallista vapautta (1962)
 Älä nuolase... (1962)
 Vain neljä kertaa (1968)
 Äl' yli päästä perhanaa (1968)
 Koko kaupungin Vinski (1969)
 Vinski ja Vinsentti (1970)
 Ihmemies (1979)
 Kotikatu (1995–1997)
 Presidentin mies (1998)

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 

Varjola, Markku: ”Mustaa huumoria ja valittua realismia”, Maija Karhin haastattelu, Filmihullu 3/2009.

 Aiheesta muualla 
 Maija Karhin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Jussi-palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1932 syntyneet
Luokka:Vuonna 2018 kuolleet