Seitsemän Thebaa vastaan (Aiskhylos)

{{Näytelmä 
| nimi                     = Seitsemän Thebaa vastaan
| nimi-alkuperäinen        = 
| kuva                     = The Oath Of The Seven Chiefs - Project Gutenberg eText 14994.png
| kuvateksti               = Seitsemän päällikön vala.
| kirjoittaja              = Aiskhylos
| kirjoitusajankohta       =  
| alkuperäiskieli          = muinaiskreikka (klassinen)
| tyylilaji                = tragedia
| aihe                     =  
| tapahtumapaikka ja -aika = Theba
| kantaesitys              = 467 eaa.
| kantaesityspaikka        = Dionysoksen teatteri, Ateena
| sarja                    =  
| henkilöt                 = EteoklesAntigoneIsmenesanansaattaja
| kuoro                    = Theban naisia
| kotisivu                 =  
}} 
Seitsemän Thebaa vastaan (myös Seitsemän Teebaa vastaan, , ) on Aiskhyloksen kirjoittama antiikin kreikkalainen tragedia, jonka aiheena on seitsemän sotapäällikön hyökkäys Thebaa vastaan.

 Historia 

Aiskhyloksen Seitsemän Thebaa vastaan -tragedian kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla vuonna 467 eaa. Se voitti tuolloin ensimmäisen palkinnon vuotuisessa kaupunki-Dionysia-juhlan näytelmäkilpailussa. Tragedia oli osa Thebaan sijoittunutta trilogiaa, jonka kaksi ensimmäistä osaa olivat Laios ja Oidipus. Nämä näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan. Trilogiaan liittyi myös satyyrinäytelmä Sfinksi, joka on myös kadonnut.

Näytelmä on vanhin säilynyt kuvaus seitsemän päällikön sotaretkestä Theban kaupunkia vastaan, ja myös aiheen pääesitys kreikkalaisessa kirjallisuudessa. Myöhemmin sama tarina on kerrottu myös Euripideen tragediassa Foinikian naiset.

 Sisältö 

Tragedia koostuu  runosäkeestä.

 Tausta 

Luovuttuaan Theban kuninkuudesta kohtaamansa häpeän vuoksi Oidipus antoi valtakuntansa kahdelle pojalleen Eteokleelle ja Polyneikeelle, jotka sopivat hallitsevansa vuorovuosin. Eteokles oli pojista vanhempi, joten hän sai kuninkuuden ensimmäisenä. Hän kuitenkin kieltäytyi ensimmäisen vuoden jälkeen luovuttamasta valtaa veljelleen, ja ajoi tämän pois kaupungista. Polyneikes pakeni Argokseen, ja kokosi siellä seitsemän sotapäällikön johtaman sotajoukon hyökätäkseen kotikaupunkiaan Thebaa vastaan ja saadakseen kruunun takaisin itselleen.

 Juoni 

Näytelmän alkaessa Polyneikes ja hänen argoslaiset joukkonsa alkavat piirittää Thebaa. Theban kuningas Eteokles astuu lavalle, ja kutsuu kansaa aseisiin. Tämän jälkeen näytelmä koostuu pääasiassa Theban palatsiin sijoittuvista vihollisen uhkaa koskevista keskusteluista thebalaisten ja Eteokleen välillä, eikä siihen sisälly varsinaisia taistelukohtauksia. Taistelu tapahtuu näyttämön ulkopuolella, ja Theban naisista koostuvan kuoron (khoros) laulu kuvaa sen tapahtumia.Aiskhylos: Seitsemän Thebaa vastaan 1–1084.

Näytelmässä myös kuvataan laajasti jokaista seitsemää vihollispäällikköä sekä heidän kilpiään. Eteokles puolestaan kertoo, kenet sotapäällikön hän aikoo lähettää ketäkin vihollispäällikköä vastaan. Kun sanansaattaja kertoo, että seitsemännellä portilla on vastassa Polyneikes itse, Eteokles muistaa isänsä kirouksen:

pienoiskuva|200px|Kapaneus kiipeää Theban muureille. Kuvitusta punakuviotekniikalla koristellussa kaula-amforassa Suur-Kreikasta, n. 340 eaa.

Eteokles päättää kohdata Polyneikeen itse taistelussa mies miestä vastaan. Hyökkääjistä ja puolustajista muodostuu näytelmässä näin seuraavanlaiset taisteluparit:

 Hyökkääjä  Puolustaja Tydeus  Melanippos Kapaneus  Polyfontes Eteoklos  Megareus Hippomedon  Hyperbios Parthenopaios  Aktor Amfiaraos  Lasthenes Polyneikes, Oidipuksen poika  Eteokles, Oidipuksen poika

Kuolema esiintyy tragediassa usein. Taistelun aikana Kapaneus saa surmansa Zeuksen vasamasta rangaistukseksi pöyhkeydestään. Hänen vaimonsa Euadne heittäytyy miehensä hautajaisrovioon. Megareus puolestaan surmaa itsensä Teiresiaan ennustettua vapaaehtoisen kuoleman pelastavan Theban.

Lopulta saapuu sanansaattaja, joka kertoo, että vihollinen on voitettu taistelussa, ja että Eteokles ja Polyneikes ovat surmanneen toisensa. Veljesten ruumiit tuodaan näyttämölle, ja kuoro valittaa heidän kuolemaansa, samoin kuin heidän sisarensa Antigone ja Ismene, jotka nyt ovat ainoina jäljellä Oidipuksen kuningashuoneesta.

Sofokleen tragedian Antigonen suosion vuoksi Seitsemän Thebaa vastaan -näytelmän loppu kirjoitettiin uudelleen noin viisikymmentä vuotta Aiskhyloksen kuoleman jälkeen. Veljesten ruumiiden suremisen sijaan uudelleenkirjoitetussa lopussa saapuu sanansaattaja, joka kertoo Kreonin kieltäneen kotikaupunkiaan vastaan sotineen Polyneikeen hautaamisen, kun taas Antigone ilmoittaa uhmaavansa kieltoa, mikä on pohjustusta Antigonen tapahtumille.Vellacott, Philip: ”Introduction”. Teoksessa 

 Tulkintoja 

Näytelmän pääteemoiksi voidaan nähdä muun muassa kohtalo ja se tosiseikka, että myös viattomat ihmiset joutuvat epäoikeudenmukaisesti osallisiksi pahojen ihmisten itselleen ansaitsemista pahoista kohtaloista. Näytelmä korostaa myös kaupunkien (polis) merkitystä osana inhimillistä sivistystä.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Suomennos 

 Aiskhylos: Seitsemän Teebaa vastaan. Teoksessa 

 Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia 

 Aeschylus: Septem contra Thebas. Teoksessa  Kreikankielinen alkuteksti.
 Aeschylus: Seven against Thebes. Teoksessa  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
 Aeschylus; Seven against Thebes. Teoksessa  Englanninkielinen käännös.

 Muuta kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 

 Αισχύλος: Ἑπτὰ ἐπὶ Θήβας. Wikisource. 
 Αισχύλος: Επτά επί Θήβας. Wikisource. 
 Aeschylus: Seven against Thebes. Wikisource. 
 Aeschylus: Seven against Thebes. Perseus.  

Luokka:Aiskhyloksen näytelmät
Luokka:Kirjat kreikkalais-roomalaisesta mytologiasta
Luokka:Theba (Kreikka)