Uuspragmatismi

Uuspragmatismi, tai joskus ”kielellinen pragmatismi”, on vaikeasti määriteltävä analyyttisen filosofian osa-alue, jonka sanotaan syntyneen Yhdysvalloissa. Se on liitetty erilaisiin ajattelijoihin, joihin kuuluvat muun muassa Richard Rorty, Hilary Putnam, W. V. O. Quine ja Donald Davidson, vaikkakaan kukaan näistä filosofeista ei ole kutsunut itseään ”uuspragmatistiksi”.

 Taustaa 

Uuspragmatistit, erityisesti Rorty ja Putnam, ovat omaksuneet ajatuksia klassisilta pragmatisteilta, kuten Charles S. Peirceltä, William Jamesilta ja John Deweyltä. Putnam luettelee teoksessaan Words and Life (1994) klassisen pragmatistisen perinteen ajatuksia, joita myöhemmät pragmatistit pitävät vakuuttavimpina. Näihin kuuluvatPutnam (1994) Words and Life, s. 152.

 täydellinen skeptismi, jonka mukaan sekä tieto että tiedon kiistäminen vaativat yhtä lailla oikeutusta
 fallibilismi kaikkien käsitysten suhteen
 tosiasioiden ja arvojen välisen kahtiajaon kiistäminen
 ajatus käytännön ensisijaisuudesta filosofiassa.

Kielellinen pragmatismi uudistaa pragmatismia kolmella tavalla. Ensiksi se kiittää pragmatisteja, kuten Jamesia ja Deweytä, siitä, että nämä kiistivät monia perinteisen filosofian menetelmiä ja päämääriä. Toiseksi se hylkää heidän pyrkimyksensä rakentaa jälleen, mitä ei pidä rakentaa jälleen. Kolmanneksi, kun on hyväksytty, että filosofin käytettävissä on vain kieli, voidaan luoda vapaasti, jopa runollisesti, ja palvella niitä päämääriä, jotka vaikuttavat parhailta.

 Rortyn kirjoitukset 

Rorty kirjoitti vuonna 1995:

Kielellistän niin monta kielellistä käännettä edeltänyttä filosofia kuin kykenen, lukeakseni heitä sen utopian profeettoina, jossa kaikki metafyysiset ongelmat on purettu, ja uskonto ja tiede ovat tehneet tilaa runoudelle.Rorty and Pragmatism: The Philosopher Responds to His Critics, toim. Herman J. Saatkamp (Nashville: Vanderbilt University Press, 1995).

Tällä ”kielellisen käänteen” strategialla Rorty pyrki välttämään klassisessa pragmatismissa vielä olemassa olleet essentialismit, joiksi hän katsoo totuuden, todellisuuden ja kokemuksen. Rorty kirjoitti:

Analyyttinen filosofia, kiitos keskittymisensä kieleen, pystyi puolustamaan tiettyjä keskeisiä pragmatistisia väitteitä paremmin kuin James ja Dewey itse – – Kiinnittämällä huomiomme kielen ja muun maailman suhteeseen ennemmin kuin kokemuksen ja luonnon suhteeseen, jälkipositivistinen analyyttinen filosofia kykeni paljon radikaalimpaan irtautumiseen filosofisesta perinteestä.Transactions of the Charles S. Peirce Society 21, no. 1 (Winter 1985).

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 


 Aiheesta muualla 
 Neopragmatism.org. 

Luokka:Pragmatismi
Luokka:Tietoteoria