Kaarlo Isotalo

Kaarlo Kustaa Isotalo (20. syyskuuta 1918 Pyhäjoki – 2. heinäkuuta 1989) oli suomalainen kirjailija.

 Ura 
Isotalo kävi kansakoulun ja opiskeli myöhemmin työväenopistossa. Hän työskenteli muun muassa hitsaajana, veturinlämmittäjänä ja telakkatyöläisenä vuosina 1944-1960. Vuodesta 1960 lähtien Isotalo oli vapaa kirjailija. Isotalo asui vuodesta 1945 lähtien Turussa asuttuaan sitä ennen Oulussa ja Raahessa.

Isotalo kuului jäsenenä kirjailijaryhmä Kiilaan ja hän esiintyi myös lausujana ja näyttelijänä.

 Teokset 
 Yli karikon, runoja. 1950
 Telakka, romaani. 1960
 Tämä meistä. 1960
 Maantie, romaani työttömästä. 1961
 Maa repeää, romaani. 1962
 Lähin omainen, romaani. 1963
 Tähän me jäämme. 1963
 Elintilaa, romaani. 1964
 He vetivät Hitlerin vankkureita, pohjana pyhäjokisen maanviljelijän Pauli Haapakosken sotakertomukset. 1965
 Kolmen talo. 1965
 Puun alla,  novelleja. 1966
 Kuin isä ja äiti, romaani.  1967
 Vapaapäivän aamu, romaani. 1968
 Loikkarit. 1969
 Äitiparka ja Anna. 1970
 Maattoman miehen talvisota: romaani. 1972
 Alueuutiset, romaani. 1973
 Matkalla etelästä pohjoiseen ja päinvastoin, romaani 1974
 Kuuma kesä. 1974
 Nuori isäntä ja hänen naisensa Aila. 1975
 Itkevät rannat. 1976
 Joosua unennäkijä. 1977
 Ellimaarit. 1978
 Janne ja Osku. 1978
 Lähtöjä. 1978
 Säädyllinen aviorikos. 1979
 Helge Sten 1923–1965. 1980
 Hän heräsi ennen yötä. 1981
 Syntynyt 1918. 1982
 Saarten herra. 1982
 Saaret ja meri. 1983
 Pohjoiset kaupungit. 1984
 Konrad Lehtimäki, hehkurinta. 1986 (kirjailija Konrad Lehtimäen elämäkerta)
 Kalastajan talo, romaani. 1987

 Palkinnot 
 Varsinais-Suomen liiton Aurora -mitali 1978

 Lähteet 
Helka-palvelun lista Kaarlo Isotalon teoksista

Aiheesta muualla
 Kaarlo Isotalo Kirjasampo.fi:ssä

Luokka:Suomalaiset työläiskirjailijat
Luokka:Vuonna 1918 syntyneet
Luokka:Vuonna 1989 kuolleet