Huugo Jalkanen

Huugo Felix Jalkanen (24. lokakuuta 1888 Koski Hl. – 22. kesäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen runoilija, kriitikko, kääntäjä ja toimittaja. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1959.

Henkilöhistoria
Jalkasen vanhemmat olivat puutarhuri Ananias Jalkanen ja Emma Lind. Hän tuli ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian maisteriksi 1914. Jalkanen toimi Uuden Suomen kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana 1926–1958, samoin kuin lehden kulttuuriosaston toimittajana vuodesta 1942.  Jalkanen kuului Suomen Kirjailijaliiton johtokuntaan vuosina 1924–1927 ja 1929–1953 sekä toimi sen sihteerinä 1940–1949Kai Häggman: Kivelle perustettu. Suomen Kirjailijaliitto 1897-2017. Otava 2017, s. 534–535.. Vuosina 1924–1946 hän toimi Suomen Näytelmäkirjailijaliiton sihteerinä ja vuosina 1946–1965 puheenjohtajanaInkeri Kilpinen (toim.): Suomen näytelmäkirjailijaliitto, jäsenmatrikkeli 1921 1921–1981.. Jalkanen oli teatterilehti Naamion toimittaja 1930–1940 ja Yleisradion dramaturgi 1935–1942.  

Jalkasen puoliso oli opetusneuvos Hilma Jalkanen, o.s. Syvälahti. Heidät on haudattu Honkanummen hautausmaalle. Heidän poikansa oli miekkailija Kauko Jalkanen, ja taikuri Jussi Jalkanen puolestaan on Kauko Jalkasen poika.

Kirjallinen tuotanto
Jalkanen käytti runoissaan vapaamuotoista mittaa jo vuonna 1912. Häntä pidetään tässä suhteessa uranuurtajana Suomessa, joskin hän käytti myös perinteisiä runomittoja vapaamuotoisten runojen rinnalla. Jalkasen tuotantoon sisältyy lisäksi näytelmiä ja kuunnelmien käsikirjoituksia. Hän myös suomensi useita teoksia.Juhani Kohonen ja Risto Rantala (toim.): Suomalaisia kirjailijoita. Otava 2004, s. 76.

Teokset
Kevät, runokokoelma. 1912
Rakkausuhri, runokokoelma. 1914
Jokamies, näytelmä. 1916
Elämän helle, runokokoelma. 1919
Musta nainen: piirteitä taiteilijan elämästä, romaani. 1919
Esseitä ja arvosteluja. 1919
Nuori Marius: viisinäytöksinen murhenäytelmä. 1920
Elämän viisautta. 1920
Pyhä yö: joulumysteriö. 1924. (musiikin sovittanut Armas Maasalo)
Prinsessa Cecilia, radiokuunnelma. 1936
Pyhä mysteeri, radiokuunnelma. 1940
Verisynti: kaksiosainen kilvoittelu hyvästä ja pahasta, elämästä ja kuolemasta, näytelmä. 1950
Kotipihlaja, kaksinäytöksinen näytelmä. 1952
Aavelaiva, radiokuunnelma. 1955
Yösielu, viisinäytöksinen näytelmä. 1956
Kirjallinen kevät. Kuvauksia ja muistelmia Suomen Kirjailijaliiton vaiheista. WSOY 1956Suomen Kirjailijat 1809-1916. SKS 1993, s. 297.

Palkinnot
Bergbomin kirjallisuuspalkinto, 1951
Suomen näyttämötaiteen kultainen kunniamerkki.

Lähteet
 Päijät-Häme wiki (Viitattu 5.8.2015)

Viitteet

Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Luokka: Suomentajat
Luokka: Suomalaiset käsikirjoittajat
Luokka: Suomalaiset dramaturgit
Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Luokka: Suomalaiset toimittajat
Luokka: Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Luokka:Vuonna 1888 syntyneet
Luokka:Vuonna 1969 kuolleet