Giovanni Antonio Scopoli

Giovanni Antonio Scopoli, latinaksi Johannes Antonius Scopoli, (3. kesäkuuta 1723 Cavalese Val di Fiemme – 8. toukokuuta 1788 Pavia) oli italialais-itävaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.

Scopolin isä oli lakimies. Lääketieteen oppiarvon Scopoli suoritti Innsbruckin yliopistossa, ja hoiti praktiikkaa Cavalesessa ja Venetsiassa. Hän kulutti paljon aikaa keräämällä kasveja ja hyönteisiä Alpeilla. Hän vietti kaksi vuotta Seckanin herttuan yksityissihteerinä, kunnes sai lääkärin viran elohopeakaivoksilta Idrijasta, läntisessä Sloveniassa. Siellä hän vietti seuraavat 16 vuotta. 1761 hän julkaisi tutkimuksen De Hydroargyro Idriensi Tentamina, jossa käsitteli elohopeamyrkytysoireiden esiintymistä kaivosmiehissä.

Idrijassa Scopoli tutki paikallista luontoa, julkaisten vuonna 1760 tutkielman Flora Carniolica ja laajan tutkimuksen hyönteisistä. 1769–1772 hän julkaisi tutkimuksen Anni-Historico Naturales, jossa hän kuvaili uusia lintulajeja lukuisista kokoelmista.

Scopoli osoitettiin Saksaan Chemnitzin Kaivosakatemian lehtorin virkaan 1769, ja 1777 hän siirtyi Pavian yliopistoon. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Deliciae Flora et Fauna Insubricae (1786–1788), missä hän esitti tieteelliset nimet Pierre Sonnerat'n matkoillaan löytämille ja kuvailemille linnuille ja nisäkkäille.

Scopoli kuvaili tieteelle lukuisia kasveja, hyönteisiä ja linnuista muun muassa rääkkähaikara, tundrahanhi, pikkuhuitti, pikkutylli, tornipöllö, minervanpöllö, alppirautiainen ja mustapääsirkku ovat hänen nimeämiään.

Scopolin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä Scop..

 Teoksia 
 De affectibus animi dissertatio physico-medica. Trient 1753.
 Flora Carniolica. Edler von Trattner, Wien 1760; 2.Aufl. Wien 1772.
 Entomologica carniolica. Edler von Trattner, Wien 1763.
 Annus I-V historico-naturalis. Hilscher, Leipzig 1769-72.
 Einleitung zur Kenntniß und Gebrauch der Fossilien. Riga 1769.
 Bemerkungen aus der Naturgeschichte. Leipzig 1770.
 Abhandlung vom Kohlenbrennen. Wien 1771.
 De Hydrargyro Idriensi tentamina physico-chymico-medica. Jena, Leipzig 1771.
 Preis-Schrift über die Frage von den Ursachen des Mangels an Dünger in Görtz und Gradiska. Wien 1771.
 Dissertationes ad scientiam naturalem pertinentes. Gerle, Prag 1772.
 Principia mineralogiæ systematicæ et practicæ succincte exhibentia structuram telluris. Gerle, Prag 1772.
 Crystallographia Hungarica. Gerle, Prag 1776.
 Fundamenta chemicae praelectionibus publicis accomodata. Gerle, Prag 1777.
 Introductio ad historiam naturalem. Gerle, Prag 1777.
 Principi di mineralogia. Venedig 1778.
 Fundamenta botanica. Wappler, Pavia, Wien 1783-86.
 Anfangsgründe der Metallurgie. Moeßle, Schwan & Götz, Wien, Mannheim 1786-89.
 Deliciae Flora et Fauna Insubricae. Salvatoris, Pavia 1786-88.
 Elementi di chimica e di farmacia. Pavia 1786.
 Physikalisch-chemische Abhandlung vom Idrianischen Quecksilber und Vitriol. Lindauer, München 1786.
 Abhandlung von den Bienen und ihrer Pflege. Wien 1787.

 Lähteet 

Luokka:Italialaiset ornitologit
Luokka:Italialaiset kasvitieteilijät
Luokka:Vuonna 1723 syntyneet
Luokka:Vuonna 1788 kuolleet