Soreahiirenporras

Soreahiirenporras eli hiirenporras (Athyrium filix-femina) on yleinen saniainen.

 Ulkonäkö ja koko 
Soreahiirenportaan pystyhköstä maavarresta nousee kimppuina 30–100 senttimetriä pitkiä lehtiä. Lehtiruoti on suomuinen ja on noin 1/8–1/4 lehtilavan pituudesta. Lapa on kapeanpuikea tai kapean vastapuikea ja kahteen kertaan parilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat ruodittomia, kapeanpuikeita, sahalaitaisia tai pariliuskaisia. Lehdyköitten tyvipuoliskon pikkulehdykät ovat vastakkain ja tylppätyvisiä. Lehdyköitten alapinnalla olevat itiöpesäkeryhmät ovat soikeita, usein kaarevia ja katesuomuisia. Suomessa soreahiirenportaan itiöt kypsyvät heinä–elokuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 51.

Laji muistuttaa eniten monia suurikokoisia alvejuurilajeja, kuten etelänalvejuurta (Dryopteris dilatata), isoalvejuurta (Dryopteris expansa) ja kivikkoalvejuurta (Dryopteris filix-mas).Den virtuella floran: Majbräken (myös levinneisyyskartta)  Viitattu 7.10.2011.

 Levinneisyys 
Soreahiirenporrasta ja sen alalajeja kasvaa laajalla alueella Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Lajia tavataan koko Euroopassa Ukrainan ja Venäjän kaakkoisia aroalueita ja Pohjois-Euroopan arktisia alueita lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena läpi Keski-Aasian ja Siperian Pohjois-Kiinaan ja -Japaniin asti. Pohjois-Amerikassa laji on levittäytynyt toisaalta mantereen itä- ja keskiosiin, ja toisaalta mantereen länsiosiin Kaliforniasta Alaskaan. Vähäisempiä havaintoja soreahiirenportaasta on myös muun muassa Pohjois-Afrikasta ja Turkista. Suomessa soreahiirenporras on hyvin yleinen laji maan etelä- ja keskiosissa, mutta harvinaistuu pohjoiseenpäin mennessä. Tunturi-Lapissa laji on jo varsin harvinainen.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Soreahiirenportaan levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 7.10.2011. Pohjois-Lapissa tavataan toista hiirenporraslajia, tunturihiirenporrasta (Athyrium distentifolium)Lampinen, R. & Lahti, T. 2018: Kasviatlas 2018: Tunturihiirenportaan levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 8.6.2021..

 Elinympäristö 
Soreahiirenporras kasvaa kosteissa metsissä, etenkin purojen varsilla lehtometsässä. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat saniaislehdot, rantalehdot, soistuvat lehdot, lehto- ja lähdekorvet ja tunturien alapaljakan rehevät niityt. Lajia voi tavata myös ojissa ja kivikasojen liepeillä.

 Käyttö 
Soreahiirenporrasta käytetään puutarhojen koristekasvina, ja siitä on jalostettu useita lajikkeita.

 Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2022: Soreahiirenportaan levinneisyys Suomessa.
 Pohjolan kasvien pauloissa: Athyrium-filix-femina - soreahiirenporras
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Soreahiirenporras (Athyrium filix-femina)
 Valokki - nettikasvio: Soreahiirenporras (Athyrium filix-femina)
 Puutarha.net: (Sorea)hiirenporras (Athyrium filix-femina)
 ITIS: Athyrium filix-femina 
 United States Department of Agriculture (USDA): Athyrium filix-femina 

Luokka:Hiirenporraskasvit
Luokka:Myrkylliset kasvit