Thomas Hunt Morgan

Thomas Hunt Morgan (25. syyskuuta 1866 Lexington, Kentucky – 4. joulukuuta 1945 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen perinnöllisyystieteilijä ja embryologi. Hän kehitti ensimmäiset geenikartat ja oli mutaatiotutkimuksen uranuurtaja. 

Thomas Hunt Morganille myönnettiin vuonna 1933 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto banaanikärpästen genetiikkaan kohdistuneista tutkimuksista. Muita hänelle myönnettyjä tunnustuksia ovat Lontoon Royal Societyn kunniajäsenyys vuonna 1919 sekä samaisen seuran Darwin-mitali 1924 ja Copley-mitali 1939. Hän toimi myös puheenjohtajana tiedeseuroissa ja kokouksissa, Yhdysvaltain kansallisessa tiedeakatemiassa 1927–1931, American Association for the Advancement of Sciencesissa (AAAS) 1930 ja Sixth International Congress of Genetics, Ithaca, New York, 1932.

 Elämäkerta 

Thomas Hunt Morgan syntyi Lexingtonissa Kentuckyssä Charlton Hunt Morganille ja Ellen Key Howard Morganille. Morgan valmistui Kentuckyn yliopistosta 1886 ja lopputyönsä jälkeen hän jatkoi tutkimuksiaan Kentuckyn yliopistossa ja sen jälkeen Baltimoressa Johns Hopkinsin yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi 1890.

Morganin tutkijanura käsittää kolme ajanjaksoa. Aluksi hän työskenteli Bryn Mawr Collegessa 1891–1904. Sen jälkeen hän siirtyi kokeellisen eläintieteen professoriksi Columbian yliopistoon, jossa hän työskenteli 1904–1928. Hänen tutkijanuransa viimeiseksi vaiheeksi jäi toimiminen professorina ja laitoksen johtajana Kalifornian teknologisessa instituutissa Pasadenassa 1928–1945.

Morgan suhtautui vielä 1900-luvun alussa uudelleen löydettyihin Gregor Mendelin perinnöllisyystieteellisiin ajatuksiin varsin kriittisesti. Columbian yliopistossa työskennellessään hän kiinnostui perinnöllisyystieteen ja evoluution mekanismeista. Hän valitsi tutkimustensa kohteeksi banaanikärpäsen, joiden parissa hän alkoi työskennellä noin 1908. Valinta osoittautui hyväksi, ja Morgan ryhmineen edistyi perinnöllisyystieteellisissä tutkimuksissaan suurin harppauksin. Hänestä tuli samalla Mendelin ajatusten kannattaja.

Morganin kokeellinen mutaatiotutkimus antoi varmemman pohjan sen aikaiselle vielä varsin spekulatiiviselle evoluutioteorialle. Morgan ei suinkaan tehnyt tutkimuksia yksin, vaan hänen ympärilleen muodostui ryhmä maineikkaita biologeja, kuten Calvin Bridges, Hermann Joseph Muller ja Alfred Sturtevant. Muller sai myöhemmin Nobelin 1946 röntgensäteiden aiheuttamista mutaatioista. Ryhmä oli myös ensimmäinen kuuluisaksi tullut koulukunta genetiikan alalla. 

Morgan teki monia kokeita banaanikärpäsillä ja löysi muun muassa 1910 banaanikärpäsen ensimmäisen mutantin, whiten, joka muutti kärpäsen silmät valkoisiksi. Morgan paikallisti mutatoituneen geenin banaanikärpäsen X-kromosomiin, todistaen samalla, että geenit sijaitsevat kromosomeissa. Näin Morgan vahvisti kokeissaan kromosomien ja perinnöllisyyden yhteyden. Hän osoitti myös miten yksi koiraan kromosomi poikkeaa naaraan kromosomista, ja että yksilön sukupuoli ja siihen kytkeytyneet ominaisuudet määräytyvät juuri sen kromosomin mukaan. Morgan ryhmineen osoitti kromosomissa olevan suuren joukon geenejä, jotka ovat lineaarisesti järjestäytyneet kromosomeihin. Morganin tutkijaryhmä myös päätteli sen, että mitä kauempana geenit sijaitsivat kromosomissa, sitä suuremmalla todennäköisyydellä niiden välisellä alueella tapahtui crossing-over eli tekijäinvaihto.

Thomas Hunt Morganin ja hänen koulukuntansa ansiota oli, että perinnöllisyystiede vakiintui biologisen tutkimuksen itsenäiseksi osa-alueeksi. Vuonna 1926 hän julkaisi geeniteorian (The Theory of the Gene), joka pohjautui pitkälti Mendelin keksimiin periytymissääntöihin.

 Teoksia 
 The Development of the Frog's Egg: An Introduction to Experimental Embryology, New York: Macmillan, 1897
 Regeneration Columbia University Biological Series, New York: Macmillan, 1901
 Evolution and Adaptation, New York: Macmillan, 1903
 Experimental Zoology, New York: Macmillan, 1907
 Heredity and Sex, New York: Columbia University Press, 1913
 The Mechanism of Mendelian Heredity, with A.H. Sturtevant, H.J. Mueller and C.B. Bridges, New York:Henry Holt, 1915. Julkaistu uudelleen 1923.
 A Critique of the Theory of Evolution, Princeton NJ: Princeton University Press, 1916
 Sex-linked Inheritance in Drosophila with C.B. Bridges, Washington DC: Carnegie Institution, 1916
 The Genetic and the Operative Evidence of Relating to Secondary Sexual Characterisitcs, Washington DC: Carnegie Institution, 1919
 The Physical Basis of Heredity Monographs on Experimental Biology, Philadelphia: J.B. Lippincott, 1919
 Some Possible Bearings of Genetics on Pathology, Lancaster PA: New Era Printing Co., 1922
 The Third-Chromosome Group of Mutant Characters of Drosophila melanogaster, with C.B. Bridges, Washington DC: Carnegie Institution, 1923
 Laboratory Directions for and Elementary Course in Genetics, with H.J. Mueller, A.H. Sturtevant and C.B. Bridges, New York: Henry Holt, 1923
 Human Inheritance, Pittsburgh: University of Pittsburgh School of Medicine, 1924
 Evolution and Genetics, Princeton NJ: Princeton University Press, 1925
 The Theory of the Gene, New Haven: Yale University Press, 1926
 Genetics and the Physiology of Development, Woods Hole: Marine Biological Laboratory, 1926
 Experimental Embryology, New York: Columbia University Press, 1927
 What is Darwinism?, New York: W.H. Norton, 1929
 The Scientific Basis of Evolution, New York: W.H. Norton, 1932
 Embryology and Genetics, New York: Columbia University Press, 1934

 Katso myös 
 Senttimorgan (cM), Thomas Hunt Morganin kunniaksi nimetty perinnöllisyystieteen yksikkö

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 


 Thomas Hunt Morgan 1866 – 1945 
 Thomas H. Morgan – The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1933 



Luokka:Yhdysvaltalaiset geneetikot
Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Luokka:Copley-mitalin saajat
Luokka:Vuonna 1866 syntyneet
Luokka:Vuonna 1945 kuolleet