Moksibustio

Useat varhaiset tekstit pitävät akupunktiota ja moksibustiota hyvin suuressa arvossa. Länsimaalainen lääketiede ei ole löytänyt menetelmää tukevia fysiologisia perusteita, joskin sen uskotaan vaikuttavan autonomiseen hermostoon.

 Menetelmä 
Suorassa moksauksessa kuivattua pujoa poltetaan suoraan iholla, ihon päälle asetetun inkivääri- tai valkosipuliviipaleen tai suolapedin päällä. Suoraan ihon päällä poltettuna pujo otetaan pois ennen ihon palamista. Pujo voidaan myös polttaa akupunktioneulan päässä, jolloin lämpö siirtyy iholle neulan kautta. Epäsuora moksaus on yleisemmin käytetty menetelmä. Siinä moksibustion tekijä pitelee lähellä potilaan ihoa palavaa moksasikaria. Moksasikari palaa 4–5 minuutin ajan. Akupisteen lämmityksen lisäksi moksibustion vaikutus perustuu jangin vahvistamiseen ja kylmästä johtuvien salpautumien avaamiseen. Moksibustiota käytetään tavallisesti suurten verisuonien, silmien ja korvien alueella, koska niihin ei suositella akupunktiota. Ennen vanhaan potilaan iho paloi hoidon aikana jopa rakkuloille asti, mutta nykyään akupisteitä on tapana vain lämmittää. Perinteinen kiinalainen lääketiede korostaa potilaan asennon merkitystä moksibustion onnistumisen kannalta.

 Mahdolliset haitat 
On joitain haittavaikutuksia, joita potilas saattaa saada moksibustiosta. Huolimaton moksaus voi aiheuttaa ihon palamista. Toisaalta savu ja käytetty pujo voi joissain potilaissa aiheuttaa myrkytysreaktioita, pahoinvointia tai yskimistä. Iholle voi muodostua tummia jälkiä tai pahimmillaan tyvisolusyöpä.

 Lähteet 

Luokka:Perinteinen kiinalainen lääkintä
Luokka:Uskomuslääkintä
Luokka:Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteet