Sinikuusama

Sinikuusama (Lonicera caerulea) on puuvartinen pensas, joka kuuluu kuusamakasvien heimoon. 

Marjasinikuusamat eli sinikuusaman venäläiset ja japanilaiset alalajit Lonicera caerulea var. kamtschatica (hunajamarja) ja Lonicera caerulea var. edulis (haskap) tuottavat ihmisen ravintokäyttöön hyvin soveltuvia makeita marjojaMarjasinikuusama. https://www.proagria.fi/sites/default/files/attachment/25.4._ja_9.5._marjasinikuusama_heli_pirinen.pdf. Marjasinikuusama näyttää marjoja lukuun ottamatta samalta kuin Kuusamossa luonnonvaraisena kasvava harvinainen ja rauhoitettu idänsinikuusama.  

Norjassa on havaittu, että marjasinikuusama leviää nopeasti luontoon vieraslajiksi muodostaen vakavan uhan alkuperäisluonnolle.

 Ulkonäkö ja koko 

Sinikuusama on pystyhkö ja jäykkähaarainen pensas, joka kasvaa 1–2 metriä korkeaksi. Oksien haarat ovat täyteisiä, kuori hilseilevä ja vuosikasvaimet kaljuja tai karvaisia. Sinivihreät, ehyet lehdet ovat pareittain vastakkain, soikeita, 2–5 cm pitkiä ja 1–3 cm leveitä sekä pinnaltaan hiukan vahamaisia. Lehdet ovat päältä kaljuuntuvia mutta alta karvaisia. Kellertävänvalkoiset kukat ovat pareittain versoissa, ja niiden sikiäimet ja  esilehdet ovat yhteenkasvaneita. Teriö on halkaisijaltaan 12–16 mm. Suomessa sinikuusama kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on tummansininen marja, joka on halkaisijaltaan noin yhden senttimetrin. Marja on märehtijöille myrkyllinen saponiinin vuoksi.Jäkäläniemi 1997, s. 182.

Sinikuusama on monimuotoinen kasvi, joka toisinaan jaetaan useisiin alalajeihin, esimerkiksi Länsi- ja Keski-Euroopassa luonnonvaraisena tavattavaan alppisinikuusamaan (ssp. caerulea) ja Venäjällä tavattavaan idänsinikuusamaan (ssp. pallasii). Alalajit eroavat toisistaan lähinnä karvaisuuden määrässä: alppisinikuusamassa on vähemmän karvoja kuin idänsinikuusamassa. Kaikki asiantuntijat eivät kuitenkaan pidä alalajijaottelua perusteltuna, koska sinikuusaman piirteissä on suurta vaihtelevuutta kaikkialla lajin esiintymisalueella.
 Levinneisyys 
pienoiskuva|Pölytys
Sinikuusamaa ja sen alalajeja tai muotoja tavataan suuressa osassa Euraasian havumetsävyöhykkeellä. Suomessa luonnonvaraisena tavattavaa sinikuusamaa kasvaa Venäjän Karjalasta pitkälle Itä-Siperiaan asti. Ruotsissa lajia on muutama esiintymä, joiden alkuperä on kuitenkin kiistanalainen.Den virtuella flåran: Blåtry (ruots.) Viitattu 9.9.2010. Suomessa sinikuusamaa tavataan alkuperäisenä luonnonvaraisena kantana itärajan tuntumasta Kuusamosta Oulanka- ja Kitkajokien varrella sekä Kemijärvellä Sallan rajalla. Suomessa laji on luontaisen esiintymisalueensa länsireunalla, sillä heti Venäjän puolella Paanajärvellä laji on melko yleinen. Muualla Suomessa aina Etelä-Lappia myöten sinikuusamaa tavataan viljelyjäänteenä tai koristepensaista lähiseudulle levinneinä. Suomessa tavattavat luonnonvaraiset sinikuusamat luokitellaan alalajiluokituksessa alalajiin pallasii, kun taas viljelykarkulaiset alalajiin caerulea. Molempia alalajeja saatetaan kuitenkin käyttää myös koristepensaina.

 Elinympäristö 
Luonnossa sinikuusama kasvaa tyypillisesti kalliontyvi- ja rantalehdoissa. Elinvoimaisimmat kasvupaikat löytyvät tulvaniittyjen reunoilta ja avoimilta rantapenkereiltä. Suomessa se on luonnonvaraisena uhanalainen kasvi. Laji on harvinaistunut kasvupaikkojen umpeenkasvun takia, sillä se ilmeisesti on hyötynyt aikaisemmin perinteisestä tulvaniittytaloudesta. Sinikuusama esiintyy usein myös viljelykarkulaisena. Lajin on havaittu kotiutuneen metsäkasviksi erityisesti vanhojen rautatieasemien ympäristöissä.Oulun kasvit 2005, s. 427–428. 

 Lähteet 
 Jäkäläniemi, Anne: Sinikuusama. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 182.
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg Bo & Stenberg Lennart. Suom. Seppo Vuokko & Henry Väre. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sinikuusama (Lonicera caerulea)
Kasviatlas 2009: Sinikuusaman levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Lonicera caerulea - sinikuusama
Arboretum Mustila: Sinikuusama (Lonicera caerulea) 
Puutarha.net: Sinikuusama (Lonicera caerulea)
Den virtuella floran: Sinikuusaman levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
ITIS: Lonicera caerulea 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lonicera caerulea 

Luokka:Kuusamat
Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit