Ojakellukka

Ojakellukka (Geum rivale) on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvava hyönteispölytteinen, punertavasävyinen ruusukasvi. Ojakellukkaa tavataan koko Suomessa.

 Ulkonäkö ja koko 
220px|thumb|vasen|Ojakellukan hedelmä.
220px|thumb|vasen|Ojakellukka kuvattuna Johann Georg Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).

Monivuotinen ojakellukka on ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 25–50 cm korkeaksi. Sen punertavansävyinen varsi ja verholehdet ovat pehmeän karvan peitossa. Maanrajassa on ruusukelehtiä, joiden lapa on 2–4-parinen. Päättölehdykät ovat sormijakoisia tai -osaisia ja kolmiliuskaisia. Myös varsilehdet ovat kolmiliuskaisia ja sormijakoisia. Lehtien päättölehdykät ovat paljon muita lehdyköitä isompia. Lehtiruodin tyvessä olevat korvakkeet ovat pieniä. Kukat ovat nuokkuvat. Verhiö on punaruskea ja melkein kellomainen. Verholehtiä hieman pidemmät terälehdet ovat tummasuonisia, kellanvalkoisia tai punertavia. Ojakellukka kukkii Suomessa touko-heinäkuussa. Hedelmistö on pysty ja pallomainen. Kasvi leviää uusille paikoille ihmisiin ja eläimiin tarttuvien koukkupäisten pähkylöiden avulla.Retkeilykasvio 1998, s. 249.

Ojakellukka voi risteytyä kyläkellukan (G. urbanum) kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.

 Levinneisyys 
Ojakellukkaa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa. Etelä-Euroopassa laji on kuitenkin harvinaisempi tai puuttuu paikoin kokonaan. Euroopan ulkopuolella ojakellukkaa tavataan Kaukasuksen alueella, Turkissa, Keski-Aasiassa sekä laajalla alueella Pohjois-Amerikassa, erityisesti itärannikolla ja Suurten järvien alueella.Den virtuella floran: Humleblomster  Viitattu 15.12.2010. Suomessa ojakellukkaa tavataan lähes koko maassa. Laji on hyvin yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Ainoastaan aivan pohjoisimmasta Lapista laji puuttuu.Lampinen, R. & Lahti, T. 2010: Kasviatlas 2009: Ojakellukan levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 15.12.2010.

 Elinympäristö 
Ojakellukka kasvaa kosteilla paikoilla: niityillä, lehdoissa, ojanpientareilla, rehevissä korvissa, letoilla ja lähteiköissä.

 Käyttö 
Ojakellukka on vanha rohdoskasvi.Suomen terveyskasvit 1982, s. 139. Sitä kasvatetaan myös koristekasvinaPratensis Oy: Ojakellukka Viitattu 15.12.2010. ja kerätään kuivakukaksi.Suomen Niittysiemen Oy: Luonnon kuivakukkia  Viitattu 15.12.2010.

 Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Tampere 1982.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
Kasviatlas 2021: Ojakellukan levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ojakellukka (Geum rivale)
Luontoportti: Ojakellukka (Geum rivale)
Pohjolan kasvien pauloissa: Geum rivale - ojakellukka
Pohjolan kasvien pauloissa: Geum rivale x urbanum - ojakellukka x kyläkellukka
UPM-Kymmene: Metsiemme lehtokasveja  (pdf)
ITIS: Geum rivale 
United States Department of Agriculture (USDA): Geum rivale 
Flora of China: Geum rivale 

Luokka:Kellukat