Gene Vincent

Gene Vincent (oik. Eugene Vincent Craddock, 11. helmikuuta 1935 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1971) oli yhdysvaltalainen rock and roll -laulaja, jonka suurin hitti oli ”Be-Bop-A-Lula”.

 Elämä ja ura 
Gene Vincentin musiikkiura alkoi kantriyhtyeissä. Keväällä 1956 hän kirjoitti suurimman hittinsä ”Be-Bop-A-Lula” ja teki julkaisusopimuksen Bill Loweryn The Lowery Group -yhtiön kanssa. Lowery äänitti Vincentin laulaman ”Be-Bop-A-Lulan”, ja Loweryn avulla Vincent sai levytyssopimuksen Capitol Records -yhtiön kanssa. Vincentin taustayhtyeenä oli tuolloin The Blue Caps. ”Be-Bop-A-Lulasta” tuli suuri hitti, ja se oli 20 viikkoa Billboard Pop -listalla, parhaimmillaan seitsemäntenä. Yhtä suurta hittiä Vincent ei enää tehnyt, mutta muita tunnettuja kappaleita ovat ”Bluejean Bop”, ”Lotta Lovin”, ”Dance To The Bop” ja ”Say Mama”. 

Vincent kävi kiertueella Australiassa Little Richardin ja Eddie Cochranin kanssa 1957. Lisäksi hän oli ensimmäisiä elokuvassa esiintyneitä rock-tähtiä esiintyessään elokuvassa The Girl Can't Help It yhdessä Jayne Mansfieldin kanssa. 1950-luvun lopulla Vincentin ura Yhdysvalloissa oli pahoissa vaikeuksissa, mutta Euroopassa menestys vielä jatkui. Hän oli suosittu live-esiintyjä varsinkin 1960-luvun alkuvuosina Ranskassa ja Britanniassa, jossa asuikin useita vuosia. Vincent vieraili myös Suomessa lokakuussa 1964 ja esiintyi Helsingin työväentalolla sekä Lahden Kansantalolla taustallaan The Esquires. 

Vincentin vuonna 1955 ajaman moottoripyöräkolarin seurauksena hänen vasen jalkansa oli vioittunut lähes amputointikuntoon, ja hänen tavaramerkikseen muodostuikin 1960-luvulla mustan, nahkaisen esiintymisasun ohella voimakas ontuminen, joka on havaittavissa kaikilla aikakauden kuvatallenteilla. Hän käytti ainakin vuoden -64 Helsingin konsertissaan toisessa jalassaan kengän alle ulottuvaa metallitukea, joka yhdessä nahkaisen asun kanssa lisäsi Vincentin karskiin olemukseen tietynlaista traagisuutta. 

Krooniset kivut pahenivat vuonna 1960 sattuneen toisen pahan kolarin jälkeen, jossa kuoli muusikko-ystävä Eddie Cochran. Levytyssopimus Capitol-yhtiön kanssa päättyi vuonna 1962, eikä Columbia Recordsilla jatkunut ura enää tuottanut listamenestyksiä. Vammautuneen jalan hoidon toistuva laiminlyönti ja runsas alkoholin käyttö tekivät tehtävänsä, ja Vincent oli 1960-luvun puoliväliin tultaessa vain kolmekymppisenä jo parhaat päivänsä nähnyt. 

Levytykset 1965–1971 eivät menestyneet kaupallisesti, ja levy-yhtiö vaihtui usein. Vincent esiintyi kuitenkin loppuun saakka, kunnes kuoli mahahaavaan vuonna 1971 Los Angelesissa.

 Diskografia 
1956		Bluejean Bop! 	Hallmark Recordin…	
1957		Gene Vincent & the Blue Caps 	Norton	
1958		Gene Vincent Rocks! And the Blue Caps Ro…	Norton	
1958		A Gene Vincent Record Date	Norton	
1958		Hot Rod Gang [Original Soundtrack]	Capitol	
1959		Sounds Like Gene Vincent	Norton	
1960		Crazy Times	Norton	
1963		Crazy Beat		
1964		Shakin' Up a Storm 	EMI Music Distrib…	
1967		Gene Vincent	Rock & Roll Heroe…	
1969		I'm Back and I'm Proud 	See For Miles Rec…	
1970		Gene Vincent (If You Could Only See Me T…	Kama Sutra	
1971		If Only You Could See Me Today		
1971		The Day the World Turned Blue 	Kama Sutra	
2008		A Million Shades of Blue 	Rev-Ola Records	

 Katso myös 
 Gene Vincent LP Greatest (Capitol Records)

 Lähteet 

Luokka:Yhdysvaltalaiset rocklaulajat
Luokka:Hollywood Walk of Fame
Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Luokka:Rock and Roll Hall of Fame
Luokka:Vuonna 1935 syntyneet
Luokka:Vuonna 1971 kuolleet