Laukaan kirkonkylä

Laukaan kirkonkylä (vanhemmalta nimeltään Pellosniemi) on Laukaan hallinnollinen keskus ja suurin taajama. Se sijaitsee kunnan keskiosassa, Saraaveden länsirannalla. Seututie 637 kulkee taajaman läpi. Kirkonkylästä on Jyväskylän keskustaan 23 kilometriä.

Suurimmaksi osaksi Pellosniemen pappilan maille muodostunut kirkonkylä oli pitkään pieni maatalousvaltainen kylä, joka alkoi muotoutua nykymuotoiseksi taajamaksi vasta 1900-luvun loppupuolella. Nykyään taajamassa on paljon sekä kerros- että rivi- ja pientalojakin.Jyväskylän karttapalvelu: Rakennustiedot.  Vuonna 2003 Laukaan kirkonkylässä järjestettiin asuntomessut.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2023 lopussa Laukaan kirkonkylän taajaman väkiluku oli 8 332 henkeä. Vihtavuori ei ole tämän rajauksen mukaan enää erillinen taajama, mutta se luettiin erilliseksi vielä vuonna 2020.

 Nimi 
Taajaman virallinen nimi on ollut Laukaan kirkonkylä 1960-luvun loppupuolelta lähtien. Kylän vanhempi nimi (sekä rekisterikylän nimi) on Pellosniemi, joka viittaa myös pappilaan sekä alueella sijaitsevaan niemeen. Varhaisin maininta Pellosniemen nimestä on vuodelta 1586. Nimi saattaa viitata siihen, että alueella on mahdollisesti harjoitettu peltoviljelyä laajemmin jo varhain kaskiviljelyn ollessa vielä yleisempää seudulla.Berndtson 1983, s. 145. Toisaalta nimellä voi myös olla yhteys savolaiseen Pellosniemen hallintopitäjään, jonka seudulta ensimmäisen kerran vuonna 1590 mainittu uudisasukas Lauri Ikonen oli luultavasti lähtöisin.

 Maantiede 
 Sijainti 
Laukaan kirkonkylä sijaitsee kunnan keskiosassa, Saraaveden ja pienemmän Vuojärven välisellä alueella. Kirkonkylän eteläosassa on myös kaksi pienempää vesistöä, Lahnajärvi ja Petäälampi. Kirkonkylä vastaa pääosin Pellosniemen rekisterikylää, mutta asutus jatkuu myös Laukkavirran ja Petruman rekisterikylien alueille. Pellosniemeen kylään on lisäksi kuulunut osa Kuusasta.

Kirkonkylän asuinalueita ovat muun muassa Aikalanmäki, Akkasuo, Jokiniemi, Kantola, Kataanmäki, Laajalahti, Lahnajärvi, Mikkolanniemi, Pellosniemi (asuntomessualue), Rajamäki, Tyvelänniemi ja Vuojärvi. 

 Ympäristö ja luonto 
Maaperä kirkonkylän alueella vaihtelee moreenista hiesuun. Asutus sijaitsee Sisä-Suomen reunamuodostuman varrella, joka on näkyvissä lounaasta 142 metriä korkealta Kataanmäen-Aikalanmäen alueelta koilliseen Kylmäniemelle asti.Lehtiö 2019, s. 14. Alueella on myös pieniä soita, kuten Akkasuo, joka koostuu sekä nevasta että rämeestä.Lehtiö 2019, s. 28.

 Väestö 
Tilastokeskuksen määrittelemän kirkonkylän taajaman pinta-ala oli vuoden 2023 lopussa 20,83 neliökilometriä. Taajaman asukasluku oli tuolloin 8 332 ja asukastiheys 400 asukasta neliökilometriä kohden. Tilastokeskus ei lue Vihtavuorta enää erilliseksi taajamaksi, mutta vielä vuonna 2020 kirkonkylä ja Vihtavuori mainittiin erikseen. Myös Vihtasillan,  Kuhanniemen ja Kuhankosken tiheimmät asutuksen keskittymät luetaan taajamaan, kuten myös Peurungan kylpylähotellin alue.

Laukaan kunnalla on myös oma tilastoaluejako, jonka mukaan kirkonkylässä oli vuonna 2020 5 791 asukasta. Tilastoalue jakautuu viiteen osaan: keskusta (1 562), pohjoinen (2 018), etelä (1 883), Roninmäki (54) ja asema (274).

 Historiaa 
 Ennen asuttamista 
Kirkonkylän alueella on viisi kiinteää muinaisjäännöstä, joista varhaisimmat on ajoitettu kivikaudelle ja viimeisin rautakaudelle. Hämäläiset ovat käyneet metsästämässä seudulla vesireittejä hyödyntäen ainakin 1300-luvulta lähtien.Lehtiö 2019, s. 12.

1400-luvulla Saraaveden seutu oli hämäläisten talollisten erämaata. Omistuksia alueella oli ainakin eräillä Asikkalan pitäjän Kurhilan ja Viitailan kylien, Hauhon Matkantaan kylän sekä Lammin pitäjän Hauhialan ja Kaitalan kylien talollisilla. 1450-luvulla Hollolan kihlakunnan tuomari ja Lammin Porkkalan kartanon omistaja Olavi Niilonpoika Tavast osti suurimman osan omistuksista, muodostaen suhteellisen laajan erämaan. Saraaveden erämaan rajapaikat mainittiin vuonna 1504 annetussa tuomiossa, jossa Pellosniemen mainitaan kuuluneen vielä Matkantakana asuvalle Heikki Mölölle (Mölöselle). Saraaveden erämaa, joka oli jo tuohon mennessä siirtynyt Sääksmäen Lahisten kartanon haltuun, vastasi rajoiltaan suurin piirtein myöhempää Laukkavirran rekisterikylää.Berndtson 1983, s. 86–87. 

 Asutuksen kehittyminen 
Nykyisen Keski-Suomen alueen erämaiden asuttaminen alkoi 1540-luvulla Kustaa Vaasan vallan aikaan.Berndtson 1983, s. 94–95. Mölöset asuttivat itse oman erämaansa vuonna 1579. Uudisasutusta kutsuttiin aluksi Saravedeksi, mutta mainittiin Pellosniemenä jo vuonna 1583. Pian tämän jälkeen Mölöset palasivat takaisin Hauholle, mutta kävivät kuitenkin vielä kalastamassa Pellosniemellä.Berndtson 1983, s. 106. Vuonna 1590 ilmeisesti Visulahden pitäjästä (Mikkelin seudulta) lähtöisin ollut Lauri Ikonen asutti Pellosniemen uudelleen.Berndtson 1983, s. 128. Uudistalo säilyi Ikosten omistuksessa vuoteen 1608 asti, jolloin se siirtyi Laukaan kirkkoherralle Thomas Andreaelle.Berndtson 1983, s. 221.

Nykyisen Laukaan alue kuului alun perin kirkollisesti Rautalampiin, josta se erotettiin erilliseksi kirkkoherrakunnaksi luultavasti vuonna 1593, viimeistään vuonna 1627. Seurakunnan ensimmäinen kirkko oli nykyään Hartikan kirkkona tunnettu rakennus Tarvaalanvirran eli silloisen Laukaanvirran varrella, jonka mukaan seurakuntaa alettiin kutsua Laukaaksi.Berndtson 1983, s. 203–205. Myös pappila sijaitsi aluksi Tarvaalan seudulla Lievestuoreenjärven rannalla nykyisen Alatalon kohdalla, kunnes kirkkoherra siirtyi asumaan kulkuyhteyksiltään edullisempaan Pellosniemeen. Kenraalikuvernööri Pietari Brahe vahvisti Pellosniemen Laukaan pappilaksi vuonna 1639.Kena 2003, s. 16–18. Kirkko oli rappeutunut 1600-luvun loppupuolelle mennessä, jonka vuoksi seurakunnalle päätettiin rakentaa uusi kirkko Pellosniemeen pappilan lähelle. Vanha kirkko jäi pois käytöstä uuden valmistuttua vuonna 1685.Berndtson 1983, s. 486–487.

Pappila oli pitkään ainut itsenäinen tila Pellosniemen kylässä, tosin 1700-luvulla sen maille alettiin perustaa torppia. Kylän varhaisia torppia olivat muun muassa vuonna 1707 mainittu Vuojärvi, noin vuonna 1726 mainittu Mikkola sekä vuonna 1753 mainitut Jokiniemi ja Klemettilä (Lemettilä). Klemettilän torppa jakautui vuonna 1763 Ala- ja Ylä-Klemettiläksi.Berndtson 1983, s. 232–236. Torpparit saivat vuokrasopimusten mukaan raivata lisää peltoja itselleen, kunhan raivaukset eivät estäneet itse pappilaa laajentamasta peltomaitaan. Tämän vuoksi pappilan lähellä sijainnut Mikkola siirrettiin 1800-luvun loppupuolella nykyisen Kuusan alueelle, minkä jälkeen torppaa alettiin kutsua Koskelaksi. Suurin osa pappilan torpista itsenäistyi vasta 1920-luvulla.Kena 2003, s. 58–60.

 Nykyisyys 
Vaikka kirkonkylä oli Laukaan hallinnollinen keskus, se jäi 1900-luvun alkupuolella melko pieneksi verrattuna Lievestuoreeseen ja Äänekoskeen, sillä kylässä ei juuri ollut teollisuutta. Laukaan asemanseutu alkoi muodostua 1890-luvulla, kun Jyväskylä–Suolahti-rata ohjattiin varsinaisen kirkonkylän ohi.Kuokkanen 1983, s. 32–34. Vuonna 1944 luovutetusta Karjalasta, suurelta osin Sortavalan maalaiskunnasta evakuoituja asukkaita asutettiin Pellosniemeen noin 250.Kuokkanen 1983, s. 54. Kylän nopea kehittyminen taajamaksi alkoi siirtolaisten asuttamisen ja palvelualojen taloudellisen merkityksen kasvun jälkeen. 1960-luvun keskivaiheilla taajamassa oli noin 2 500 asukasta, mutta 1980-luvun loppupuolella jo noin 4 500.Kena 2003, s. 126–127. 

Kasvu on ollut voimakasta myös 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa, jolloin taajaman väkiluku on kasvanut yli tuhannella asukkaalla. Seututien 637 eli Jyväskyläntien itäpuolen rakennuskanta on suurimmaksi osaksi vanhempaa, länsipuolen taas uudempaa. Asuntomessut järjestettiin kirkonkylässä vuonna 2003 Pellosniemen asuinalueella.

 Palvelut 
pienoiskuva|Sydän-Laukaan koulun ja lukion rakennus.
Laukaan kirkonkylä on kunnan palvelullinen keskus. Taajamassa sijaitsee muun muassa kunnallisia peruspalveluita, kuten terveysasema ja kirjasto, sekä myös elintarvikekauppoja, apteekki, kolme huoltoasemaa sekä useita ravintoloita. Laukaan paloasema sijaitsee kirkonkylässä Vuojärven eteläpuolella.Lehtiö 2019, s. 17.

 Koulutus 
Kirkonkylän keskustassa toimii kaksi peruskoulua, Laukaan kirkonkylän koulu luokille 0–6 sekä Sydän-Laukaan koulu luokille 7–9. Ensimmäinen kansakoulu kirkonkylässä aloitti toimintansa vuonna 1870 Virmaalan talossa, ollen näin viides kansakoulu Keski-Suomessa. Koulussa opetettiin ainoastaan poikia, mutta erillinen tyttökoulu perustettiin lokakuussa 1872, joka toimi aluksi Kantolan talossa. Koulut kuitenkin yhdistettiin marraskuussa, jolloin varsinainen koulurakennus valmistui.Kuokkanen 1983, s. 466–467.

Sydän-Laukaan koulun yhteydessä toimii Laukaan lukio, sekä vuoden 2020 syksystä lähtien myös Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopiston Laukaan toimipiste. Rakennusta on laajennettu viimeksi vuonna 2020, jonka yhteydessä lukion entiset tilat siirtyivät Sydän-Laukaan koulun käyttöön. 

 Kuvia 

 Lähteet 






 Viitteet 

Luokka:Laukaan kylät
Luokka:Suomen kirkonkylät
Luokka:Suomen kuntakeskukset
Luokka:Keski-Suomen maakunnan taajamat