Karjalankarhukoira

Karjalankarhukoira on pääasiassa hirven ja karhun metsästykseen käytettävä suomalainen pystykorvarotu. Rodun kantakoirat ovat kotoisin Karjalasta, jossa niitä käytettiin erilaisten riistaeläinten metsästykseen. Vuosina 2021–2025 Suomessa rekisteröitiin 300–800 karjalankarhukoiraa vuosittain ja vuonna 2025 se oli 17. suosituin rotu. Rotu kuuluu FCI:n roturyhmään 5 (Pystykorvat ja alkukantaiset koirat).

 Ulkonäkö 
pienoiskuva|Myös kokomusta väritys sallitaan.
Karjalankarhukoira on tyypillinen pohjoinen pystykorvarotu. Ruumiinrakenteeltaan se on keskikokoinen, jäntevä ja melkein neliömäinen: rungon pituus on vain hieman korkeutta suurempi. Turkki on tuuhea ja kaksikerroksinen, kuten pohjoiselle pystykorvalle sopii: pehmeää pohjavillaa peittää karkeahko ja suora päällyskarva. Karva on pidempää kaulassa, selässä ja reisien takaosassa. Karjalankarhukoiran hallitseva väri on yleensä musta, mutta myös niin sanottu karhunruskea sallitaan karvapeitteessä - useimmiten värityksessä on myös selvärajaiset valkoiset merkit kaulassa, päässä, rinnassa, vatsassa ja raajoissa, muttei aina eli myös kokomustia yksilöitä esiintyy. Valkoinen ei saa olla vallitseva väri. Toisinaan syntyy myös täysin valkoisia karjalankarhukoiria, vaikkakin harvakseltaan, ja ne luetaan rotumääritelmän mukaan virheellisiksi. Ihannesäkäkorkeus on uroksilla 57 ja nartuilla 52 cm; korkeintaan kolmen senttimetrin poikkeama tästä sallitaan.

Koiran pää on edestä katsottuna kolmionmuotoinen, kirsu suuri ja musta. Silmät ovat aina ruskeat ja melko pienet. Pystyt, keskikokoiset korvat ovat kiinnittyneet verrattain ylös. Purenta on leikkaava ja tiivis. Keskipitkä ja ylös kiinnittynyt häntä kaartuu kippuraksi selän päälle. Sen pitäisi koskettaa runkoa kärkiosallaan joko sivulla tai selän päällä. Häntä voi olla myös synnynnäisesti töpö; tätä ei lueta rotumääritelmässä virheeksi. 

 Luonne ja käyttäytyminen 
Karjalankarhukoira on hyvin rohkea ja peräänantamaton koira ja tunnetaan sitkeänä, sisukkaana, valppaana, urheana koirana. Rodun yksilöt saattavat joskus käyttäytyä aggressiivisesti toisia koiria kohtaan. Koiran tulee kuitenkin suhtautua ihmisiin ystävällisesti, varautuneisuutta saattaa esiintyä vieraita kohtaan. Karjalankarhukoiralla on vahva vahtimisvietti. Rotu tarvitsee kunnollisen sosiaalistamisen pystyäkseen työskentelemään hyvin yhdessä isäntänsä ja muiden eläinten kanssa.

Perhekoirana karjalankarhukoira on uskollinen ja rakastava ja on valmis suojelemaan perhettään. Tästä syystä sitä ei tulisikaan jättää yksin tarhaan tai pihalle narun päähän. Toisaalta karjalankarhukoira ei lainkaan sovellu pelkäksi sisäkoiraksi – se on alkuperäiseltä käyttötarkoitukseltaan metsästyskoira. Myöskään pelkäksi seurakoiraksi karjalankarhukoiraa ei suositella: jalostuksessa metsästysominaisuuksien vaaliminen on keskeisellä sijalla. 

 Metsästysominaisuudet 

Karjalankarhukoira on riistaa haukkuva ja sen pysäyttävä suurriistanmetsästyskoira, joka pystyy työskentelemään laajalla alueella itsenäisesti. Karhukoiran erinomainen vainu, luontaiset liikunnalliset edellytykset ja pyynti-into tekevät siitä hyvän metsästyskoira. Jotkin yksilöt soveltuvat myös pienriistan metsästykseen. Koira pitää riistan paikoillaan haukkumalla ja juoksemalla edestakaisin eläimen ympärillä, kunnes metsästäjä ehättää paikalle. Rodun edustajat ovat hyvin säänkestäviä eikä paksu lumikerros tai vesistöt estä niiden työskentelyä.

Karhukoirien metsästysominaisuuksia testataan karhunhaukkutaipumuskokeissa ja hirvenhaukkukokeissa. Karjalankarhukoiran kanssa voi osallistua myös metsästyskoirien jäljestämiskokeisiin ja linnunhaukkukokeisiin.

 Alkuperä 
pienoiskuva|Karjalankarhukoira suomalaisessa postimerkissä.
Oletetaan, että karjalainen pystykorva saapui Uralilta komien vaelluksien mukana noin 900 jKr. Pikkuhiljaa koira levisi Laatokan ympäristöön. Perimätietojen mukaan rodun edustajat soveltuivat monenlaiseen metsästykseen: karhun, ilveksen, hirven, villipeuran, jäniksen, metsälinnun ja vesilinnun pyyntiin.

Rodun nimeksi tuli karjalankarhukoira vuonna 1936, jolloin aloitettiin määrätietoinen jalostus suurriistan metsästykseen sopivan, riistaa haukkuvan koiran saamiseksi. Ensimmäiset koirat rekisteröitiin vuonna 1946. Talvisodan aikana koirakanta tuhoutui miltei tyystin, mutta jatkosodan vuosina koiria saatiin lisää valloitetuilta alueilta. 

 Terveys 

Karjalankarhukoiraa pidetään perusterveenä koirarotuna. Rodun keskimääräinen elinikä on kuitenkin noin 9 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2010–2025 kuolleita rodun edustajia. Keskimääräistä elinikää laskee merkittävästi koirille sattuneet tapaturmat. Rodun tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet ja tapaturmat. Terveys on asetettu jalostustoiminnan tavoitteista ensimmäiseksi, joten jalostukseen käytetään vain terveitä, käyttöominaisuuksiltaan hyviä ja keskenään riittävän vierassukuisia koiria.

Se kuuluu Suomen Kennelliiton PEVISA-ohjelmaan, jolla pyritään ehkäisemään perinnöllisiä sairauksia. Koirilta tutkitaan silmät ja lonkat ennen niiden käyttämistä jalostukseen.PEVISA ja rotukohtaiset erityisehdot. Suomen Kennelliitto, 1.1.2026. Haettu 19.2.2026. Vuosina 2011–2025 tutkituilla rodun edustajilla 8 %:lla esiintyi vähintään kohtalaista lonkkavikaa (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D ja E). Silmäsairauksista yleisin on kaihi. Rodun edustajilla esiintyy jonkun verran epilepsiaa. Epilepsia on aivojen sähköisen toiminnon häiriö, joka ilmenee eriasteisina kohtauksina myöskin koirilla.

Karjalankarhukoira on keskimääräistä koirarotua vähemmän sisäsiittoinen. Geenitutkimuksessa kaikkein vähiten sisäsiittoisia koiria olivat sekarotuiset, joiden jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä tämä luku on 0,25, joka vastaa keskimääräisen koirarodun sisäsiittoisuutta. Karjalankarhukoiran jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on tätä matalampi: 0,191. Sukusiitos aiheuttaa muun muassa elinvoiman laskemista ja pentuekokojen pienenemistä. 

 Katso myös 
Tahltaninkarhukoira

 Lähteet 
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Suomen pystykorvajärjestö, karjalankarhukoira

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
Luokka:Pystykorvat
Luokka:Metsästyskoirat
Luokka:Suomalaiset koirarodut
Luokka:SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit