Itäsiperianlaika

Itäsiperianlaika () on venäläinen metsästykseen jalostettu pystykorvarotu. 

Rotu oli vuonna 2025 Suomen 75. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 200–300 itäsiperianlaikaa.

 Ulkonäkö 

Itäsiperianlaika on yleisvaikutelmaltaan voimakasrakenteinen. Luusto on voimakas ja lihakset ovat hyvin kehittyneet. Runko hieman korkeutta pidempi. Pää on kiilanmuotoinen ja kallo-osa leveä. Huulet kuivat ja tiiviit. Silmät väriltään tummat. Korvat ovat pystyt. Lanne lihaksikas ja hieman kaartunut. Rintakehä syvä, leveä ja lihaksikas. Häntä kiertyneenä tai sirpinmuotoisena lanteelle tai reidelle, ojennettuna ulottuu kintereille. Eturaajat pidemmät kuin puolet säkäkorkeudesta. Lavan ja olkavarren välinen kulmaus 90–100°. Takaraajat hyvin kulmautuneet. Karva on pitkää, pohjavilla tiheää ja pehmeää. Turkinlaatu on kuitenkin verrattain helppohoitoinen. Väreistä sallitaan pippuri ja suola, pilkullinen, täplikäs, valkoisen, harmaan, mustan, punaisen ja ruskean eri vivahteet. Pienet pilkut raajojen pohjavärissä ovat sallittuja. Säkäkorkeus uroksilla 55–64 cm ja nartuilla 51–60 cm.

 Luonne ja käyttäytyminen 
Itäsiperianlaika on länsisiperianlaikaa karumpi ja kovempi luonteeltaan. Rodun edustajat ovat energisiä ja niillä on voimakas metsästysvietti erityisesti suurriistaa kohtaan. Työskennellessään koirat ovat hyvin itsenäisiä. Ihmisiä kohtaan itäsiperianlaikat ovat ystävällisiä, miellyttäviä ja luottavaisia.

Itäsiperianlaikalla on hyvät hermot ja se on peräänantamaton ja määrätietoinen. Se on rauhallinen, mutta sen reagointi- ja harkitsemiskyky on nopea. Koulutus on suhteellisen helppoa. Nartut ovat usein luonteeltaan pehmeämpiä kuin urokset.

 Alkuperä
pienoiskuva|Itäsiperianlaika neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
pienoiskuva|Itäsiperianlaika neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Itäsiperianlaika on aina toiminut metsästyskoirana, ja jalostus on painottunut metsästysominaisuuksiin. Itälaika on kotoisin Itä-Siperian vuoristo- ja taiga-alueilta, jossa sitä käytettiin kaiken riistan koirana. Sen avulla metsästettiin karhuja, hirviä, metsäkanalintuja, vesilintuja ja turkisriistaa.

Itälaikaa on jalostettu viidestä eri kantatyypistä: evenki ja irkutsk, jotka olivat jalostuksessa päätyyppejä, sekä jakutia, amur ja tofolar. Tyypit on jaettu alueittain ja ne eroavat myös ulkonäöltään. Evenki-tyypillä on suuri rooli itälaikan jalostuksessa, ja pohjoismaiden kantakoirat ovat suureksi osaksi tätä tyyppiä. Evenki-tyyppinen laika on suuri, rakenteeltaan voimakas ja pitkäjalkainen. Värit ovat valkoinen, valkoharmaa tai valkoinen suurin mustin tai harmain laikuin. Toinen tärkeä tyyppi on irkutsk. Se on keskikokoinen ja voimakas, ehkä hieman raskas. Väri on tavallisimmin musta tai mustanruskea pienillä valkoisilla läikillä. Muut tyypit ovat sulautuneet ja niillä on vähäisempi merkitys.

Itäsiperianlaika saapui Suomeen 70- ja 80-lukujen vaihteessa ja 20 vuoden aikana rotu on onnistunut kasvattamaan suosiotaan. FCI hyväksyi itäsiperianlaikan rotumääritelmän 1980.

 Käyttötarkoitus 
Itäsiperianlaikaa kutsutaan usein ”kaiken viljan koiraksi”. Se toimii karhun ja hirven metsästyksessä, se haukkuu ja noutaa linnut sekä etsii haavoittuneet eläimet. Karhun metsästyksessä käytetään usein kahta laikaa, mutta itälaikaa voi rohkeutensa ansiosta käyttää yksinkin. Hirven metsästyksessä itälaika on pysäyttävä koira. Itälaikoja käytetään myös näätä- ja turkiseläinten metsästykseen. Vaikka itälaika olisikin kiva seurakoira, ei itälaikaa tule pitää seurakoirana sen riistavietin (ja riistavietin säilyttämisen) vuoksi. 

Monet harrastavat itälaikojensa kanssa myös valjakkohiihtoa.

 Terveys 
Rodun keskimääräinen elinikä on vain noin 9 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Keskimääräistä elinikää laskee merkittävästi nuorille koirille sattuneet tapaturmat. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet ja tapaturmat. Itäsiperianlaikan merkittävimmät terveysongelmat ovat epilepsia, atopia ja allergiat.

Epilepsia on toistuvia kohtauksia aiheuttava aivojen sähköisen toiminnan häiriö. Kohtauksien luonne vaihtelee ja koiralla voi olla tajunnan, motoriikan, sensorisen toiminnan, autonomisen hermoston ja/tai käyttäytymisen häiriöitä. Kohtauksen aikana koira voi olla tajuissaan tai tajuton.

Yksi rodun merkittävimmistä terveysongelmista on atopia ja ruoka-aineyliherkkyys. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Itäsiperianlaikat ovat keskimääräistä rotukoiraa vähemmän sisäsiittoisia.Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Itäsiperianlaikan jälkeläisen luku oli vain 0,146. Sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

 Katso myös 

 Länsisiperianlaika

 Lähteet 
Suomen laikajärjestö
Kennelliiton jalostustietokanta
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
Luokka:SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
Luokka:Pystykorvat
Luokka:Metsästyskoirat
Luokka:Venäläiset koirarodut
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit