Punapuut

Punapuut (Sequoia) on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuiden suku. Punapuut ovat suurikokoisia ainavihantia puita. Suvussa on ainoastaan yksi nykyisin elävä laji, jättiläispunapuu (Sequoia sempervirens), mutta siihen on luokiteltu useita muitakin fossiilisista jäänteistä kuvattuja lajeja. Vanhimmat punapuille kuuluvina pidetyt fossiilit ovat peräisin jurakaudelta. Suvun levinneisyys on ollut menneinä aikoina huomattavasti nykyistä laajempi, ja fossiileja on löydetty laajalta alueelta Pohjois-Amerikasta, Aasiasta ja Euroopasta. Suvun ainoaa nykyisin elävää lajia esiintyy vain suppealla alueella Yhdysvaltain länsirannikolla.

 Nimet 
Suvun tieteellisen nimen Sequoia uskotaan yleisesti olevan johdettu cherokee-kansan päällikön Sequoyan nimestä. Suvun 1840-luvulla nimennyt Stephan Ladislaus Endlicher ei kuitenkaan kirjannut ylös nimen alkuperää, ja jotkin myöhemmät kasvitieteilijät, kuten Asa Gray, ovat ehdottaneet nimen olevan alkujaan johdettu latinan kielen sanoista sequi tai sequor, jotka tarkoittavat ”sekvenssiä” tai ”seuraavaa”.

 Kuvaus 
pienoiskuva|vasen|Jättiläispunapuun versoja.

Punapuut ovat suurikokoisia ainavihantia puita. Silmut ovat pieniä ja lukuisten limittäisten silmusuomujen peittämiä.

Lehdet voivat olla kapeita ja tasasoukkia tai pieniä ja suomumaisia. Lehtiasento on kierteinen. Tasasoukat lehdet ovat tyypillisesti asettuneet vuorottaisesti kaksirivisesti versorangan sivuille. Ruodittomien lehtien kannat ovat johteisia. Nykyisellä jättiläispunapuulla lehdet ovat kaksimuotoisia siten, että samalla puulla esiintyy sekä tasasoukkia että suomumaisia lehtiä, mutta joillakin muinaisilla lajeilla oli ainoastaan tasasoukkia lehtiä.

Puut ovat yksikotisia, jolloin samalla yksilöllä on sekä hede- että emikäpyjä. Hedekävyt koostuvat useista kierteisesti rangan ympärille asettuneista hedelehdistä. Kussakin hedelehdessä on 2–5 siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Siitepölyhiukkaset ovat pallomaisia.

Emikävyt eli kävyt koostuvat lukuisista kilpimäisistä käpysuomuista, joista kukin itsessään koostuu yhteenkasvettuneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Siemenet ovat litteitä ja siivellisiä. Sirkkalehtiä on kaksi.

 Luokittelu 
Punapuut ovat sypressikasvien heimon (Cupressaceae) alaheimoon Sequoioideae kuuluvia havupuita. Punapuiden lähimmät elävät sukulaiset ovat mammuttipetäjät (Sequoiadendron) ja kiinanpunapuut (Metasequoia). 

 Lajit 
Sukuun on luokiteltu yhden nykyisin elävän lajin lisäksi lukuisia esihistoriallisia lajeja:

 † Sequoia abietina
 † Sequoia affinis
 † Sequoia antiqua
 † Sequoia burgessii
 † Sequoia chinensis
 † Sequoia couttsiae
 † Sequoia dakotensis
 † Sequoia heterophylla
 † Sequoia jeholensis
 † Sequoia langsdorfii
 † Sequoia lebedevii
 † Sequoia lithuanica
 † Sequoia magnifica
 † Sequoia maguanensis
 † Sequoia minuta
 † Sequoia parvifolia
 † Sequoia portlandica
 † Sequoia reichenbachi
 † Sequoia rossica
 Jättiläispunapuu (Sequoia sempervirens)
 † Sequoia tenuifolia

Useat tutkijat luokittelevat monet näistä lajeista muihin sukuihin, ja esimerkiksi alun perin punapuiden sukuun kuvattu laji Sequoia langsdorfii luokitellaan yleensä nykyisin kiinanpunapuiden sukuun. Punapuille läheisesti sukua olevia fossiileja on luokiteltu myös sukuihin Austrosequoia, Parasequoia, Quasisequoia, Sequoiaoxylon, Sequoiites ja Sequoiopsis.

 Kehityshistoria 
pienoiskuva|Lajin Sequoia abietina fossiilisia versoja.

Mesotsooiselta maailmankaudelta jurakaudelta liitukaudelle tunnetaan useita punapuiden sukuun luokiteltuja fossiilisia puita. Vanhin nimetyistä punapuulajeista on jurakautisista jäänteistä kuvattu Sequoia jeholensis. Mesotsooisen maailmankauden ja paleogeenikauden punapuut eroavat hieman tuntomerkeiltään nykyisin elävästä punapuusta. Neogeenikauden kerrostumista löydetyt fossiiliset punapuut ovat monesti täysin ulkoisesti yhdennäköisiä nykyisin elävän jättiläispunapuun kanssa.

 Levinneisyys ja elinympäristö 
Nykyisin elävää jättiläispunapuuta esiintyy luonnonvaraisena ainoastaan Pohjois-Amerikassa kapealla kaistaleella Yhdysvaltain länsirannikkoa keskisestä Kaliforniasta eteläiseen Oregoniin. Lajia on kuitenkin käytetty metsänistutuksessa ja koristekasvina laajalti sen luontaisen elinalueen ulkopuolella.

Suvun levinneisyys on ollut menneisyydessä huomattavasti nykyistä laajempi. Punapuiden sukuun luokiteltuja fossiilisia jäänteitä on löydetty laajalta alueelta nykyisestä Pohjois-Amerikasta, Euroopasta ja Aasiasta. Lisäksi hyvin samankaltaisia sukuun Austrosequoia luokiteltuja puita on kasvanut myös eteläisellä pallonpuoliskolla Australiassa.

Punapuita on esiintynyt läpi historiansa yleensä kostean lämpimänlauhkeassa tai subtrooppisessa ilmastossa. Punapuiden on esitetty kadonneen Aasiasta mioseeniepookin jälkeen Itä-Aasian monsuunin voimistuttua, mikä on aiheuttanut aiempaa kosteampia kesiä ja kuivempia talvia. Nykyisen jättiläispunapuun siemenet eivät pysty itämään kuivan talven ilmastossa.

 Lähteet 


 Viitteet 

Luokka:Sypressikasvit