Satu Silvo

Satu Irmeli Silvo (s. 2. elokuuta 1962 Sippola) on suomalainen näyttelijä.

Silvon roolityyppi on usein moderni, itsenäinen nainen, jonka maailmankuva joutuu vastakkain konservatiivisten arvojen kanssa. Silvo on esiintynyt myös farsseissa ja musikaaleissa. Näyttelemisen ohella Silvo on toiminut ravintolayrittäjänä.

 Näyttelijänä 
 Puhenäyttämö 

Silvo opiskeli näyttelijäntyötä Jouko Turkan oppilaana Teatterikorkeakoulussa vuosina 1981–1985, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin näyttelijäksi Helsingin kaupunginteatteriin. Vuodesta 1994 hän on toiminut vapaana näyttelijänä useissa teattereissa sekä elokuva- ja televisiotuotannoissa.

Helsingin kaupunginteatterissa Silvon rooleja olivat muun muassa Chantal (Parveke, syksy 1985), Noita (Macbeth, syksy 1989), Anja Hänninen (Eteisiin ja kynnyksille, kevät 1991) ja Stella Kowalski (Viettelyksen vaunu, syksy 1991). Vapaana näyttelijänä ollessaan hän on näytellyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa Hertta Kuusista näytelmässä Hertta ja Olavi keväällä 2003. Silvo on näytellyt myös Komediateatteri Arenassa, Tampereen Komediateatterissa, KOM-teatterissa ja Ryhmäteatterissa.

 Musikaalit 

Vuonna 2011 Silvo näytteli Luisaa Teatteri Imatran musikaalissa Nine. Syksyllä 2012 Silvo näytteli Tampereen Komediateatterin Broadway-musikaalissa Annie neiti Hanniganin roolin. Lisäksi Silvo on näytellyt musikaalissa Chicago.

 Elokuvat 

Silvon elokuvaura alkoi hänen opiskeluvuosinaan Matti Kassilan Niskavuori-filmatisoinnissa (1984). Hän tulkitsi keskeisen naisosan, Ilona Ahlgrenin vastanäyttelijänään Esko Salminen. Seuraavana vuonna hänellä oli Rositan osa Ere Kokkosen komediassa Uuno Epsanjassa. Päivi Hartzellin Lumikuningattaressa (1986) Silvolla oli nimiosa. Claes Olsson : Elvis Kissan jäljillä  (kolme elämän naista ) 1987, Tuukka Temonen Aika jonka sain psykologi 2020, Vuosina 1993–1997 hänellä oli Pipsan rooli Timo Koivusalon komediallisten Pekko-elokuvien sarjassa. Muita 1990-luvun keskeisiä elokuvatehtäviä olivat Bella (Porttikielto taivaaseen, 1990), Ritva (Kaikki pelissä, 1994) ja Siru Donner (Tie naisen sydämeen, 1996). 
 Televisio 

Satu Silvo on näytellyt niin ikään useissa televisiotuotannoissa. Televisiosarjassa Musta tuntuu (1985 ja 1988) hänellä oli Anita Lainesalon rooli. MTV3-kanavan suositussa Ihmeidentekijöissä (1996–1998) ja sen jatko-osassa Parhaat vuodet (2000) Silvo näytteli Oona Hynnistä. Vuonna 2004 hän oli Armi Hiitolan roolissa sarjassa Pelkovaara. Vuonna 2012 Silvolla oli sivurooli MTV3:n sarjassa Helsingin herra. Vuonna 2024 Silvo nähtiin Salatut elämät sarjassa.

Silvolla oli oma MTV3:lla esitetty Broadcasters-yhtiön tuottama keskusteluohjelma Satua ja totta vuosina 1998–1999.Helsingin Sanomat 21.2.1998 

Hän osallistui Masked Singer Suomeen vuonna 2025 hämähäkkinä.

 Yrittäjänä 
Satu Silvo on aina ollut kiinnostunut homeopatiasta, elävästä ravinnosta (raa'asta kasvisruuasta) ja astrologiasta. Silvo teki vuonna 2004 Paula Heinosen kanssa kirjan Satumaista voimaa arkeen, Uutta puhtia jaksamiseen!, jossa keskityttiin raakaan kasvisruokaan.Satu Silvo ja Paula Heinonen antavat ravintoneuvoja

Silvolla oli Hakaniemessä kasvis- ja raakaruokaa tarjoava ravintola Silvoplee vuodesta 1999. Vuonna 2013 Silvoplee muutti isompiin tiloihin. Uusien tilojen remonttiin käytettiin 400 000 euroa, mutta pian kävi ilmi, että rakennus aiotaan purkaa. Yritys palasi pienempiin tiloihin. Siellä ravintola ehti olla auki vain yhden päivän, kun koronapandemia sulki ravintolat. Valtion koronatuet jäivät pieniksi, koska tukien perusteena käytettiin niitä kuukausia, jolloin ravintola oli remontissa. Lopulta raaka-ainekustannusten nousu ja etätöistä innostuneet ihmiset tekivät ravintolatoiminnasta lopun. Ravintolan omistava yhtiö Satumainen Ravinto Oy jätti konkurssihakemuksen Helsingin käräjäoikeuteen tammikuussa 2023.

 Poliitikkona 
Silvo nousi Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa vihreiden listalta. Vuoden 2021 vaaleissa hän ei ollut ehdolla.

 Yksityiselämä 

Silvo oli naimisissa näyttelijä Heikki Kinnusen kanssa vuosina 1986–2002. Avioliitosta syntyivät lapset Paavo ja Vilma Kinnunen, jotka ovat myös näyttelijöitä. Vuosina 2003–2009 Silvo seurusteli Juha Rantasilan kanssa. Syyskuussa 2010 Silvo kihlautui kirjailija-näyttelijä Reidar Palmgrenin kanssa.

Silvo joutui vakavaan onnettomuuteen vuonna 1998 jäätyään Saariselällä laskettelukeskuksessa rinnekoneen alle, mutta toipui vammoistaan työkuntoon puolessa vuodessa.

 Valikoitu filmografia 

  Niskavuori (1984)
 Lumikuningatar (1986)
 Harmageddon (1986)
 Elvis kissan jäljillä (1987)
 Porttikielto taivaaseen (1990)
 Kaikki Pelissä (1994)
 Pekko ja Poiks (1994)
 Pekko ja Massahurmaaja (1995)
 Pekko ja muukalainen (1996)
 Tie miehen sydämeen (1996)
 Pekko ja unissakävelijä (1997)
 Onnenonkija (2016)
 Aika jonka sain (2020)
 Vares (2025)

Ääninäyttelijänä

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 

 Taavi Kassila: Kuningas jooga - Opi joogaa Sadun & Taavin kanssa WSOY, 2000 
 Paula Heinonen Satu Silvo: Satumaista Voimaa arkeen Gummerus Kustannus Oy 2024 
 Satu Silvo ja Virpi Melleri : Satu Silvo & Silvoplee Elinvoimaa Kasvisruoasta WSOY 2016 
 Satu Silvo - Pilvi Häkämies: Kasvisruokaa à la Silvoplee WSOY 2021 

 Aiheesta muualla 

 Satu Silvo uuden elämänvaiheen edessä ”Rakastaminen on ihmisen perusoikeus”  Eeva. 30.3.2010.
 Turkan lapset Yle Elävä arkisto.

Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut
Luokka:Vihreän liiton poliitikot
Luokka:Vuonna 1962 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt