Riihi

Riihi on rakennus, jossa ennen kuivattiin ja puitiin viljaa. Riihikuiva vilja kesti hyvin varastoinnin ja se tuotti hyvän sadon. Viljaa kuivatettaessa kiukaan savu puhdisti siitä samalla syöpäläiset. 

Vilja kuivattiin riihessä parvelle pystytettyinä eli ahdettuina lyhteinä (ahos, riihos) ja puitiin lattialla (permannolla, maassa) lyömällä varstan avulla jyvät irti tähkistä. Joissain tapauksissa jyvät irrotettiin polkemalla. Riihi rakennettiin hirrestä salvomalla ja tilkittiin lämpimäksi. Riihessä oli sisäänlämpiävä uuni, vanhempina aikoina kiuas. Riihen lattiana oli joko lankkulattia (silta), tasainen kallio tai savilattia. Palovaaran vuoksi riihi yleensä sijoitettiin hieman etäämmälle asuinrakennuksista. 

Riihen kaltaisia rakennuksia tunnetaan eri muodoissa koko Pohjois-Euroopasta, missä ilmasto on viileä ja kostea. Varsinaisia riihiä tavataan aina Skandinavian savolaismetsistä ja Itä-Baltiasta Länsi-Siperiaan asti. Riihen voi sanoa olevan tyypillinen useille suomalais-ugrilaisille ja slaavilaisille kansoille.

 Suomalainen riihi 

Ruotsin vallan aikana Kustaa Vaasa näki riihen hyvänä keksintönä ja pyrki saamaan ne käyttöön myös Ruotsissa. Riihtä käsitteli perusteellisesti maanmittari Erik Lingius 1760-luvulta peräisin olevassa kuvauksessaan Maalahdelta. Hänen pyrkimyksenään oli myös saada riihi leviämään valtakunnan länsiosaan. Näistä pyrkimyksistä huolimatta niistä ei koskaan tullut yleisiä Ruotsissa.thumb|200px|Riihen kiuas paikalla, josta riihi on palanut. Kivikylä, Lappi, Rauma

Riihien käyttö alkoi vähetä hevoskiertoisten puimakoneiden ilmaantuessa 1910-luvulla. Sen jälkeen levisivät maamoottorit (polttomoottorityyppi) sekä sähköistämisen myötä sähkömoottorit. Jo 1930-luvun lopulla suuressa osassa maata oli siirretty pääosin puimakoneen käyttöön. Tätä joudutti osaltaan vehnänviljelyn yleistyminen, sillä vehnänjyvä irtoaa huonosti varstalla puidessa. Talouksissa, joissa viljaa kasvatettiin lähinnä kotitarpeiksi, riihi pysyi kuitenkin pitempään käytössä, ja kotoiseen leipään tarvittavaa ruista puitiin riihessä aina 1970–1980-luvuille saakka. Nykyaikana riihessä puinti on erityistä perinteen harrastamista ja yleensä museoiden tiloissa. Nykyisin riihet on yleensä muutettu konevajoiksi tai viljankuivureiksi. Varhain konepuintiin siirtyneiltä paikkakunnilta riihet ovat jo lähes kokonaan hävinneet.

 Lähteet 

 Katso myös 

 Puinti

 Aiheesta muualla 

 Riihirakennus.
 Martti Rapola : Riihen kynnykseltä, Suomen Kuvalehti, 30.10.1937, nro 44, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 A. R. Vesa : Puintitapaa paririihien aikakaudella, Aamulehti, 24.09.1939, nro 257, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Wäinö Selander : Vanhanajan viljan riihitys ja puinti, Helsingin Sanomat, 22.10.1939, nro 285, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Maatalousrakennukset
luokka:Maatalouden historia