Euroliiga

Euroliiga () on ULEB-liiton vuosittain järjestämä koripallon ammattilaisliiga, johon kuuluu 18 seurajoukkuetta Euroopan korkeimmista koripallosarjoista. Se on korkein kansainvälinen koripallosarja Euroopassa.

Sarjaa pelattiin vuosina 1958–2001 FIBAn alaisuudessa, mutta vuonna 2000 sen rinnalle syntyi ULEB-liiton järjestämä sarja. Nykyisin sarjaa pelataankin ULEB-liiton alaisuudessa. Sarjan kaikkien aikojen menestynein joukkue on Real Madrid. Sarjan ollessa ULEBin alaisuudessa, sen menestynein seura on ollut Panathinaikos BC.

Sarjaan pääsevät Euroopan suurimpien koripalloliigojen voittajat, sekä parhaiten sijoittuneet seurat. Lisäksi ULEB jakaa villejä kortteja ja karsintapaikkoja. Sarjaan pääsee myös voittamalla ULEB Eurocupin.

 Historia 

 Alkuvuodet 
Vuonna 1954 ranskalainen L’Équipe-lehden journalisti Gabriel Hanot innostui jalkapallon seurajoukkueiden välisestä sarjasta nähtyään Wolverhamptonin ja Budapest Honvédin välisen jalkapallon ystävyysottelun. Palattuaan Ranskaan hän jutteli ideasta työnantajansa kanssa, joka päätti pyytää Euroopan suurimpien jalkapalloseurojen puheenjohtajat tapaamiseen, mistä sai alkunsa jalkapallon Euroopan cup. Pian myös koripallopiirit kiinnostuivat ajatuksesta, ja uudesta sarjasta keskusteltiin FIBAn edustajien kesken vuoden 1957 EM-kisojen aikana. Sarja päätettiin aloittaa ja FIBAn pääsihteeri Renato William Jonesin asettama komissio pyysi Euroopan maiden koripalloliittoja lähettämään siihen oman maansa mestarijoukkue. Palkintopokaalin lahjoitti L’Équipe.

Koripallon Euroopan cupin ensimmäinen kausi aloitettiin helmikuussa 1958 ja ensimmäinen ottelu pelattiin Brysselissä. Ensimmäisen kauden loppuottelussa olivat vastakkain neuvostoliittolainen ASK Rīga sekä bulgarialainen Academic Sofia. ASK Rīgalla oli ollut onnea välierissä, sillä Real Madrid ei voinut pelata toista välieräottelua. Syynä oli Espanjan silloisen diktaattorin Francisco Francon määräys, jonka mukaan joukkue ei saanut matkustaa Neuvostoliittoon. Ensimmäinen mestaruus ratkaistiin kaksiosaisella loppuottelulla, joiden molempien voitot vei ASK Rīga.

 1960–luku: Länsi-Euroopan nousu 
Sarjan alkuvuodet olivat Itä-Euroopan maiden hallintaa, sillä koripallo ei vielä ollut suuri laji Italiassa ja Espanjassa. Ensimmäinen Itä-Euroopan ulkopuolelta tullut joukkue, joka esiintyi loppuottelussa, oli Real Madrid. Se pääsi kaudella 1961–1962 loppuotteluun, jolloin loppuottelu pelattiin ensimmäistä kertaa neutraalilla peliareenalla. Syyt olivat taas poliittiset, sillä Franco ei päästänyt Real Madridia kommunistiseen maahan. Vaikka joukkue hävisi loppuottelun, oli vuosikymmen Real Madridille silti menestyksekäs. Ensimmäisen kerran Real Madrid voitti mestaruuden kaudella 1963–1964, kun joukkue onnistui voittamaan Spartak Brnoon. Voitto oli myös ensimmäinen kerta, kun Länsi-Euroopan rikas seura onnistui voittamaan mestaruuden. Myös italialaisseura Simenthal Milan onnistui voittamaan vuosikymmenen aikana Euroliigan mestaruuden.

 1970–luku: Ignis Varesen vuosikymmen 
1970–luvulla Itä-Euroopan maiden saavuttamat mestaruudet vähenivät edelleen, kun taas Länsi-Euroopan seurat alkoivat voimistua. Vuosikymmenen menestyksekkäin seura oli Ignis Varese, joka voitti viisi Euroopan mestaruutta. Seura oli myös joka kerta mukana loppuotteluissa vuosina 1970–1979. Vielä tuolloin seuran vaihtaminen oli vaikeaa, joten pelaajat samaistuivat pelaamaansa seuraan. Varesessa pitkään pelannut Dino Meneghin sanoikin, että seuran värien edustaminen toi lisää intensiivisyyttä.

Lajin suosio kasvoi muuallakin Euroopassa ja erityisesti Jugoslavian koripallokoulut alkoivat tuottaa tulosta. Tästä osoituksena oli KK Bosnan vuonna 1979 voittama Euroliigan mestaruus, joka oli maan ensimmäinen seurajoukkueiden Euroopan mestaruus.

 1980–luku: Uudet mestarit 
TsSKA Moskovan, Real Madridin ja Varesen oltua mukana loppuottelussa lähes joka kerta, alkoivat muut seurat syrjäyttää kolme suurinta. Jo vuonna 1977 Maccabi Tel Aviv oli onnistunut voittamaan Euroliigan mestaruuden.

Euroopassa oli useita tähtipelaajia, sekä suurseuroja, jonka takia yhden seuran hallinta oli vaikeaa. Vuosikymmenen aikana erityisesti jugoslavialaiset seurat voittivat lukuisia Euroliigan mestaruuksia. Muun muassa Cibona Zagreb voitti kaksi perättäistä mestaruutta vuosina 1985 ja 1986. Vuosikymmenen lopulla Jugoplástika Split voitti kolme mestaruutta perättäin nuorella joukkueellaan. Aiemmin samaan suoritukseen oli pystynyt vain ASK Rīga.

 1990–luku: Kilpailu tasapäistyy 
1990-luvulla yksikään joukkue ei noussut muita suuremmaksi, vaan useat joukkueet onnistuivat voittamaan Euroliigan mestaruuden. Serbivalmentajat Željko Obradović ja Božidar Maljković olivat vuosikymmenen suurimmat nimet, ja valmensivat joukkueensa usein mestaruuteen. Seurojen erot tasapäistyivät, eikä Jugoplástika mestaruuksien jälkeen enää yksikään joukkue ole onnistunut voittamaan kolmea mestaruutta perättäin. 1990-luvulla eurooppalaisten pelaajien siirtyminen NBA:han kiihtyi. Sen sijaan NBA:n palkkakiistojen aikaan eurooppalaisseurat eivät hankkineet pelaajia NBA:sta. Ainoastaan kolme aloitusviisikon pelaajaa siirtyi tällöin Euroliiga-joukkueisiin.

 2000–luku: ULEB:in alaisuuteen 
Kesällä 2000 24 eurooppalaista suurseuraa siirtyivät ULEB-liiton järjestämään Euroliigaan. Sen sijaan FIBA:n järjestämään uuteen Suproleagueen tuli mukaan kaksikymmentä joukkuetta. Yksi syy uuden sarjan muodostamiseen oli taloudellinen, sillä espanjalainen tietoliikenneyhtiö Telefónica ryhtyi uuden sarjan sponsoroijaksi. Myös FIBA:n tekemän televisiointi-sopimuksen takia monet seurat siirtyivät uuteen sarjaan. FIBA ei katsonut uutta sarjaa hyvällä, sillä sen järjestämä Final Four oli tarkoitus pitää Espanjassa, mutta kun maan joukkueet siirtyivät ULEB-liiton sarjaan, siirrettiin Final Fourin järjestäminen pois maasta. Kaudella 2000–2001 Euroopassa järjestettiinkin rinnakkain kaksi kansainvälistä seurajoukkueliigaa: FIBA:n Suproleague ja ULEB-liiton Euroliiga. Ensimmäinen uuden Euroliigan peli järjestettiin lokakuussa 2000, jolloin Real Madrid Baloncesto ja Olympiakos BC kohtasivat.

Suproleague kesti vain yhden kauden ajan. Sen mestaruuden voitti Maccabi Tel Aviv BC, kun taas Euroliigan voitti Kinder Bologna. Kauden päätyttyä FIBA ja ULEB pääsivät aluksi sopuun sarjojen yhdistämisestä, mutta sopimus kaatui FIBA:n jäsenmaiden vastustukseen. FIBA ryhtyi 2003 järjestämään kilpailevaa FIBA Europa League -sarjaa. Lopullinen sopu syntyi vasta marraskuussa 2004, jolloin osapuolet sopivat että FIBA:sta tulee Euroliigan virallinen järjestäjätaho ja ULEB saa hallinnoitavakseen kaksi ylintä sarjatasoa. Samalla FIBA Europa League korvattiin FIBA EuroCupilla.

Vuosikymmen jatkui Maccabin johdolla, sillä se voitti mestaruuden myös vuosina 2004 ja 2005 Šarūnas Jasikevičiuksen ja Anthony Parkerin johdolla. Eniten mestaruuksia vuosikymmenen aikana saavutti kuitenkin Panathinaikos BC, joka saavutti neljä mestaruutta.

 Sarja 
 Sarjasysteemi 
Euroliigan sarjajärjestelmää muutettiin viimeksi kesällä 2009. Euroliigaa pyörittävä ULEB jakaa eurooppalaisille seuroille lisenssejä, jotka oikeuttavat sarjassa pelaamiseen. ULEB myöntää kolmetoista A-lisenssiä, kahdeksan B-lisenssiä ja yhden C-lisenssin, joilla pääsee mukaan varsinaiseen lohkovaiheeseen. Näistä ainoastaan A-lisenssi on monivuotinen. Lisäksi ULEB valitsee kahdeksan joukkuetta, jotka karsivat Euroliiga-paikasta. Karsinnan hävinneet joukkueet pääsevät ULEB Eurocupiin.

Lohkovaiheessa 24 joukkuetta jaetaan neljään kuuden joukkueen lohkoihin, joista lohkojen neljä parasta pääsevät jatkoon. Seuraavassa vaiheessa kuusitoista jäljellä olevaa joukkuetta jaetaan neljään neljän joukkueen lohkoon, joista lohkojen kaksi parasta pääsevät jatkoon. Kahdeksan jäljellä olevaa joukkuetta pelaavat pareittain puolivälierät, joista ensin kolme voittoa saavuttanut joukkue pääsee Final Fouriin. Final Fourissa neljä jäljellä olevaa joukkuetta jaetaan pareihin ja joukkueet pelaavat yhden ottelun. Parien voittajat pääsevät yksiosaiseen loppuotteluun ja häviäjät joutuvat pronssiotteluun.

 Suosio 
Sarjan katsoja-arvot ovat nousseet jatkuvasti. Ensimmäisellä Euroliiga-kaudella sarjan pelejä seurasi keskimäärin 3 262 katsojaa. Kaudella 2009–2010 määrä oli jo 6 193,8. ULEB:in Euroliigan yleisöennätys on 22 567, joka syntyi maaliskuussa 2009 ottelussa KK Partizan–Panathinaikos BC. Vanhan FIBA:n järjestämän Euroopan liigan epävirallinen yleisöennätys oli 120 000.

Euroliigan vuoden 2010 lopputurnaus televisioitiin 197 maahan. Vuoden 2010 finaalia seurasi parhaimmillaan kaksi miljoonaa katsojaa Espanjassa. Kreikassa finaalia seurasi parhaimmillaan 1 885 000 katsojaa. Säännöllisesti sarjaa televisioidaan 166 maassa.

 Yleisöarvot 
 Kausi Määrä Muutos  2000–2001 3 262  -   2001–2002 4 099  25,66%  2002–2003 4 506  9,93%  2003–2004 5 608   -   2004–2005 5 839  -   2005–2006 5 941  2%   2006–2007 -  -  2007–2008 -  -  2008–2009 6 193,8  1,28%   2009–2010 6 184    2010–2011 7 478  20,9%   2011–2012 6 917  –10,16%   2012–2013     2013–2014 8 157     2014–2015 7 673     2015–2016 7 426    

 Sponsorointi 
Vuonna 2010 Euroliiga ja Turkish Airlines tekivät viisivuotisen sponsorointisopimuksen. Sopimuksen myötä sarjan nimi tunnetaan nimellä Turkish Airlines Euroleague Basketball. Turkish Airlinesista tuli myös ULEB Eurocupin pääsponsori.

 Palkinnot 

Joka kauden päätteeksi sarjan parhaat pelaajat palkitaan. Nykyisin eri palkintokategorioita on viisi, joiden lisäksi sarjan pelaajista valitaan tähdistökentälliset. Myös jokaisen pelikierroksen ja kuukauden paras pelaaja palkitaan. Euroliiga-kauden parhaalle valmentajalle annetaan Aleksandr Gomelskin mukaan nimetty palkinto. Joukkueiden managereille jaetaan myös oma palkinto.

 50 tärkeintä vaikuttajaa 

Vuonna 2008 Euroliiga valitsi historiansa viisikymmentä tärkeintä vaikuttajaa juhlavuotensa kunniaksi. Kyseinen tilaisuus järjestettiin Madridissa ja siinä palkittiin 35 pelaajaa, kymmenen valmentajaa ja viisi tuomaria.

 Euroliiga ja NBA 

Euroliigan ja NBA:n joukkueet ovat pelanneet keskenäisiä otteluja jo vuodesta 1978 lähtien, jolloin Maccabi Tel Aviv BC ja Washington Bullets pelasivat ensimmäistä kertaa. Tämä ottelu päättyi Euroliiga-seuran voittoon, mutta usein sarjojen joukkueiden kohtaamiset ovat päättyneet NBA-seurojen hyväksi. Muun muassa McDonald's Openissa, jota pelattiin vuosina 1987–1999, päättyi aina NBA-seurojen mestaruuteen. Vuonna 2005 NBA ja Euroliiga päättivät NBA Europe Live Tourin perustamisesta ja sarja aloitettiin vuotta myöhemmin.

 Joukkueet kaudella 2016–2017 

 Runkosarjan joukkueet  Anadolu Efes   Fenerbahçe  Panathinaikos Superfoods  Crvena Zvezda mts   TsSKA Moskova  Laboral Kutxa  Real Madrid   Brose Baskets   EA7 Emporio Armani Milan   Maccabi FOX Tel Aviv  Žalgiris   Galatasaray Odeabank   FC Barcelona Lassa  Olympiakos BC  BC UNIKS   Darüşşafaka Doğuş 

 Tilastot 
 Historian parhaat 
Vanhan FIBA:n alaisen Euroliigan piste-ennätys on 63, jonka Joe Arlauckas teki vuonna 1996. FIBA:n Euroliigan levypalloennätys oli 24, jonka onnistui tekemään Arvydas Sabonis. ULEB:in alaisessa Euroliigassa ainoastaan kolme pelaajaa on pystynyt tekemään samassa ottelussa vähintään 20 pistettä ja levypalloa.

 Yhden pelinYhteensä Pisteet  Kaspars Kambala Carlton Myers Alphonso Ford Bobby Brown  41  Juan Carlos Navarro  3 670 Levypallot  Antonis Fotsis  24  Felipe Reyes  1 497 Syötöt  Stefan Jović  19  Dimitris Diamantidis  1 255 Riistot  Jeff Trepagnier  11  Dimitris Diamantidis  434 Torjunnat  Stojan Vranković  10  Fran Vázquez  249 Tehoindeksi  Tanoka Beard  63  Dimitris Diamantidis  3 806
* Tilastot kauden 2000–2001 alusta lähtien (päivitetty 25.8.2016):

 ULEB-Euroliigan loppuottelut 
 Kausi  Pelipaikka  Voittaja  2. sija  Tulos 2000–2001  Bologna   Kinder Bologna   TAU Cerámica  82–74 2001–2002  Bologna   Panathinaikos BC   Kinder Bologna   89–83 2002–2003  Barcelona   FC Barcelona  Benetton Treviso  76–65 2003–2004  Tel Aviv  Maccabi Tel Aviv BC  Skipper Bologna  118–74 2004–2005  Moskova   Maccabi Tel Aviv BC  TAU Cerámica  90–78 2005–2006  Praha  TsSKA Moskova  Maccabi Tel Aviv BC  73–69 2006–2007  Ateena  Panathinaikos BC  TsSKA Moskova  93–91 2007–2008  Madrid  TsSKA Moskova  Maccabi Tel Aviv BC  91–77 2008–2009  Berliini  Panathinaikos BC  TsSKA Moskova  73–71 2009–2010  Pariisi   FC Barcelona  Olympiakos BC  86–68 2010–2011  Barcelona  Panathinaikos BC  Maccabi Tel Aviv BC  78–70 2011–2012  Istanbul  Olympiakos BC  TsSKA Moskova  62–61 2012–2013  Lontoo  Olympiakos BC  Real Madrid  100–88  2013–2014  Milano   Maccabi Tel Aviv BC   Real Madrid  98–86 2014–2015  Madrid   Real Madrid   Olympiakos BC  78–59 2015–2016  Berliini   TsSKA Moskova   Fenerbahçe  101–96 2016–2017  Istanbul   Fenerbahçe   Olympiakos  80–64 2017–2018  Belgrad   Real Madrid   Fenerbahçe  85–80 2018–2019  Vitoria-Gasteiz   TsSKA Moskova   Anadolu Efes SK  91–832019–2020KölnPeruutettu COVID-19-pandemian vuoksi Euroopassa2020–2021Köln Anadolu Efes SK  FC Barcelona86–812021–2022Belgrad Anadolu Efes SK Real Madrid58–572022–2023Kaunas Real Madrid Olympiakos79–782023–2024Berliini Panathinaikos BC Real Madrid95–80

 Mestaruudet maittain 
MestaruudetMaaJoukkueittain14Real Madrid (11), Joventut Badalona, FC Barcelona (2)13  Olimpia Milano (3), Pallacanestro Varese (5), Pallacanestro Cantù (2), Pallacanestro Virtus Roma, Virtus Bologna (2)10Panathinaikos BC (7), Olympiakos BC (3)7TsSKA Moskova (8)6Maccabi Tel Aviv BC (6)5 Cibona Zagreb (2), KK Split (3)3ASK Riga (3)3 Anadolu Efes SK (2), Fenerbahçe1KK Partizan1Zalgiris Kaunas1 CSP Limoges1 KK Bosna1 BC Dinamo Tbilisi

 Lähteet 

Aiheesta muualla

 Virallinen sivu 

Luokka:79.33 Koripallo
*