Isotalvikki

Isotalvikki (Pyrola rotundifolia) on pääasiassa rehevissä metsissä kasvava valkokukkainen talvikkilaji. Laji on levinnyt laajalle Eurooppaan ja Siperiaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa.

 Ulkonäkö ja koko 
200px|thumb|left|Lähikuva isotalvikin kukinnosta.
Isotalvikki kasvattaa rönsyilevän maavarren, josta nousee 10–30 cm korkeita lehdettömiä kukkavarsia. Lehdet kasvavat kukkavarsien juurella ruusukkeina lähellä maanpintaa. Ruusukelehdet talvehtivat vihreinä. Lehdet ovat 1–5 cm pitkiä, paksuhkoja, sileitä ja pyöreähköjä. Lehden ruoti on siipipalteeton. Kukinto on pysty terttu. Valkoiset tai vihertävän valkoiset kukat ovat nuokkuvia, ja kukkien punertava emi on selvästi näkyvillä. Isotalvikki kukkii kesä-elokuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 213. Isotalvikki elää sienten kanssa symbioosissa, ja saa ravintonsa sienijuurillaan.

Isotalvikista tunnetaan useita alalajeja, joista Fennoskandiassa esiintyy kolme: nimialalaji etelänisotalvikki (ssp. rotundifolia), pohjanisotalvikki (ssp. norvegica) sekä dyyni-isotalvikki (ssp. maritima). Alalajit erottaa toisistaan lähinnä kokonsa puolesta sekä lehtien muodosta.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 451. Isotalvikki voi risteytyä pikkutalvikin kanssa niiden yhteisillä kasvupaikoilla

 Levinneisyys 
Etelänisotalvikkia tavataan Pohjois-, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Venäjällä pitkälle Siperiaan asti. Länsi-Euroopan mereisimmillä alueilla se on harvinaisempi kuin sisämaassa. Pohjantalvikkia esiintyy pääasiassa Kölivuoristossa ja pohjoisessa myös alavammilla alueilla Kuolan niemimaalle ja Vienanmeren ympäristöön asti. Dyyni-isotalvikkia tavataan vain suppealla alueella Pohjanmeren rannikolla Tanskasta Pohjois-Ranskaan.

Suomessa isotalvikkia tavataan koko maassa. Etelä-Lappiin saakka vallitseva alalaji on etelänisotalvikki. Pohjanisotalvikkia tavataan Kainuun korkeudelta pohjoiseen, ja alalaji on yleisimmillään Pohjois-Lapissa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2010: Kasviatlas 2010. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Kasviatlas 2009: Hakuavain isotalvikki Viitattu 7.6.2010.

 Elinympäristö 
Isotalvikkia tavataan tuoreissa ja lehtomaisissa kangasmetsissä, lehdoissa, rehevissä korvissa, letoilla, tunturiniityillä ja -kankailla. Pohjanisotalvikki on kalkinsuosija.

 Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia)
 Kasviatlas 2018: Isotalvikin (Pyrola rotundifolia) levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola rotundifolia subsp. rotundifolia - isotalvikki subsp. etelänisotalvikki
 Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola rotundifolia subsp. norvegica - isotalvikki subsp. pohjanisotalvikki
 Luopioisten kasvisto: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia)
 Den virtuella floran: Isotalvikin (alalaji rotundifolia) levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
 Den virtuella floran: Pohjantalvikin (alalaji norvegica) levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
 Nettikasvio: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia)
 ITIS: Pyrola rotundifolia 
 Flora of China: Pyrola rotundifolia 

Luokka:Talvikit