Lukkarinmäki

Lukkarinmäki on yksi Salon kaupunginosista. Se rajoittuu lännessä Salo–Helsinki-rautatiehen eli Rantarataan, pohjoisessa Salmeen eli Vähäjokeen ja idässä Perniöntiehen. Etelässä kaupunginosan raja kulkee reittiä Sairaalantie - Uskelankirkkotie - Raivonkatu - Tehdasaukio.  Läntinen osa Lukkarinmäen kaupunginosasta on kuulunut Salon kylään ja itäinen osa Karjaskylän, Mököisten ja Pahkavuoren kyliin. Lukkarinmäki liitettiin Salon kauppalaan vuonna 1932 Uskelan kunnasta. Kun Salosta 1960 tuli kaupunki, Lukkarinmäestä tuli 12. kaupunginosa. Sen pinta-ala on noin 30 hehtaaria.  

Lukkarinmäen kaupunginosan korkein kohta on Röykkälänkadun ja Uskelankirkkotien välissä oleva Kupparinkallio (32 m). Muita mainittavia mäkiä ovat Lukkarinmäki (28 m) ja Ilomäki (30 m). Alueen vanhimmat asuinrakennukset ovat todennäköisesti 1850-luvulta.  Alueella on lukuisia 1900-luvun alkuvuosikymmeninä rakennettuja asuintaloja. Vähäjoen rannassa on Salon pappilana käytetty rakennus 1910-luvun puolivälistä. Reeninkadun varrella on kolme suurehkoa asuintaloa, jotka on rakennettu 1920-luvulla Leinon tehtaan työntekijöiden asuintaloiksi. Vähäjoen rannassa on sijainnut oluttehdas, josta on jäljellä enää olutkellari. Salmenrannan, Raivaajankadun ja Hanhenkujan kortteleissa on asuintaloja 1910-, 1930- ja 1940-luvuilta.

pienoiskuva|Lukkarinmäen joulukalenterin luukku 6 vuonna 2024

 Historiaa 
Lukkarinmäki oli osa todennäköisesti jo ajanlaskumme alussa asuttua metsäistä saarta, johon kuuluivat myös nykyiset Mököistenmäki, Anistenmäki ja Kirkonmäki. Tästä saaresta on mahdollisesti koko kaupunki saanut nimensä (Salo = metsäinen saari). Lukkarinmäki (ruotsiksi Klockarbacken) on saanut nimensä siitä, että alueella on asunut Salon kappelikirkon lukkareita. Alueen varhaisempi nimitys Klämtnäs viittaa lukkarin vanhimpaan työhön, kirkonkellojen soittoon. Pyhän Annan kappelikirkko sijaitsi viereisellä Kirkonmäellä ennen Uskelan kirkkoa.

Nykyisten Raivaajankadun ja Kulkurinkujan risteyksen kohdalla on sijainnut 800-luvulle j.a.a. ajoitettu rautakautinen kalmisto. Tie Salon sillalta Lukkarinmäkeen ja edelleen Perniöön on osa Turku–Viipuri-maantietä eli Suurta Rantatietä (Kuninkaantie) ja ollut käytössä mahdollisesti jo 1100-luvulta lähtien, mutta viimeistään vuonna 1293, kun Viipurin linna rakennettiin. 
Museoviraston rakennetusta kulttuuriympäristöstä laatima inventointi RKY nimeää valtakunnallisesti merkittävinä rakennettuina kulttuuriympäristöinä Lukkarinmäen kaupunginosasta Suuren Rantatien osuuden ja Vähäsillan, joka on vanhimpia Salmen eli Vähäjoen ylityspaikkoja.

Vuonna 1856 alettiin rakentaa Salon Oluttehdasta Vähäjoen rantaan. Sen toiminta alkoi 1858 ja jatkui vuoteen 1954.Lauri Hollmen: Kadonnutta Saloa : talojen tarinoita 

Talvisodan aikana Lukkarinmäellä sijaitsi Salon ainoa ilmatorjuntapaikka. Lukkarinmäkeen kohdistui talvisodan ja jatkosodan aikana ankaria pommituksia, joista muutoin selvittiin melko vähin vaurioin, mutta jatkosodan pommituksissa kuoli yksi ihminen.

 Salon Lukkarinmäki-seura 
Salon Lukkarinmäki-seura on 2004 perustettu asuinalueyhdistys, joka toimii Lukkarinmäen alueen puolestapuhujana. Lukkarinmäki-seura on järjestänyt vuodesta 2012 perhetapahtuman Kivimiehenpuistossa. Prykin kerhohuoneessa seura on järjestänyt 2013 Lukkarinmäen alueella asuneiden taiteilijoiden Lukkarinmäkeä esittävien teosten näyttelyn. 

Vuonna 2018 Lukkarinmäki-seura sai hallintaoikeuden Raivaajankadun luolaan, joka on toiminut pommisuojana. Seura on järjestänyt luolassa mm. Sampsa Sarparannan Lukkarinmäen puolesta -adressin tukikonsertin, glögitilaisuuden ja Väärillä raiteilla -lyhytelokuvan näytöksen. Salon Lukkarinmäki-seura on toiminut Lauri Hollménin, Esa Jyrkkiön ja Reijo Nordellin kirjoittaman Salon Lukkarinmäki -kirjan virallisena taustayhteisönä.

Toukokuun 22. ja 23. päivänä 2022 järjestettiin ensimmäisen kerran runsaasti osallistujia kerännyt Lukkarinmäen pihakirppis-tapahtuma.  

Lukkarinmäki oli 2021 ehdokkaana Kotiseutuliiton järjestämässä Vuoden kaupunginosa -kilpailussa.

 Lukkarinmäki-opastaulu 
Lukkarinmäki-opastaulu paljastettiin 1.12.2023 Lukkarinmäki-joulukalenterin luukkuna numero 1. Opastaulun tekstin on laatinut historianopettaja, FM Timo Lähteenmäki. Taulu esittelee 18 historiallista paikkaa Lukkarinmäeltä. Opastaulu sijaitsee Paikkarinpuistossa Uskelankirkkotien ja Salmenrannan risteyksessä. Mukana opastaulussa on QR-koodi, jota apuna käyttäen voi tehdä kävelyretken taulussa merkityille paikoille.

 Lukkarinmäen kevät -tapahtuma 
Lukkarinmäki-seura järjesti Lukkarinmäen kevät -tapahtuman ensimmäisen kerran 2022, jolloin Lukkarinmäellä pidettiin pihakirppiksiä omilla pihoillaan. Vuonna 2023 järjestetyssä tapahtumassa oli monenlaista nähtävää ja koettavaa. Päivän aikana saattoi kierrellä Lukkarinmäen pihakirppiksiä, nauttia Salon kansalaisopiston teatteritaiteen opiskelijoiden Lukkarinmäki-aiheisesta näytelmästä, tutustua kuvataiteilija Ilona Niemen työskentelyyn, piipahtaa Salon Pyhän Ristin Tšasounassa, vaihtaa kasveja, mekkoja sekä laukkuja tai osallistua pajunpunonnan kurssille. Lisäksi Salon taitokeskuksessa oli mahdollista nauttia Seitsemän sortin kahvilan tuotteista. Myös Lukkarinmäki-mekkoja oli nähtävillä muutamien lukkarinmäkeläisten yllä. 

Vuonna 2024 Lukkarinmäen kevät -tapahtumaa vietettiin 18.5. Tässä matalan kynnyksen minikaupunkifestivaalissa saattoi kierrellä kirppiksellä, tutustua tsasounaan ja osallistua Salon taitokeskuksen järjestämiin erilaisiin kursseihin sekä mekko- ja taimivaihtoon Sinisen talon pihapiirissä.

 Lukkarinmäki taiteessa 
Lukkarinmäkeä on taiteessaan kuvannut muun muassa salolainen taidemaalari Lyyli Säilä.

 Aiheesta muualla 
 Lukkarinmäki eMuseossa

 Lähteet 

Luokka:Salon kaupunginosat