Tarkkuuskivääri

Tarkkuuskivääri on pitkien matkojen tarkkuusammuntaan tarkoitettu kiväärimalli. Niitä käyttävät muun muassa armeijat ja poliisin terrorisminvastaiset yksiköt. Tarkkuuskiväärin käyttäjää kutsutaan tarkka-ampujaksi ().

Tarkkuuskivääri on suunniteltu tuelta käytettäväksi, yleisimpänä ammuntatukena ovat etutukijalat eli bipodi.

Tähtäinjärjestelmät

Tarkkuuskiväärin tähtäimenä käytetään useimmin kiikaritähtäintä, jolla saavutetaan jopa 40-kertainen suurennus kohteesta. Valovoimaisia kiikareita käytetään parantamaan osumatarkkuutta hämärässä. Tarkkuuden parannus perustuu maalialueen kuvan suurentamiseen tähtäimen kiikarissa ja kiikarin optiseen valovoimaan, joka perustuu etulinssin kokoon, sen ihmissilmää suurempaan valoa keräävään alaan.
Tarkkuuskiväärissä käytetään enenevässä määrin myös muita tähtäinratkaisuja, kuten punapistetähtäintä, valonvahvistimia ja lämpötähtäimiä

Toimintaperiaatteet
Useimmat tarkkuuskiväärit ovat joko pulttilukkoisia tai itselataavia. Molemmissa toimintaperiaatteissa on sekä etuja että haittoja – ja viime kädessä käytetty ampumatarvike vaikuttaa esimerkiksi ampumaetäisyyteen ja -tarkkuuteen.

Pulttilukkoisen tarkkuuskiväärin yleisimmät edut: 
 Huokeammat valmistus- ja ylläpitokustannukset kuin kaasumäntämalleissa
 Tarkkuus ja luotettavuus: vähän liikkuvia osia
 Käsikäyttöinen hylsyn poisto: hylsyt voidaan kerätä talteen tai poistaa silloin kun halutaan, esimerkiksi huomaamattoman toiminnan takaamiseksi
 Lippaattoman aseen käyttöergonomia on hyvä, aseen tukeminen helppoa, eikä asetta tarvitse siirtää liiemmälti pois tähtäyslinjalta lataamisen aikana
 Massat pienemmät käytettyjen osien vähyyden ansiosta

Itselataavan tarkkuuskiväärin edut: 
 Monikäyttöisyys sekä tarkkuuskiväärinä että avoimella taistelukentällä
 Tulinopeudesta ja lipaskapasiteetista on apua, jos on tarve toimia väliaikaisesti tulitukitehtävässä
 Ensimmäisen ja toisen korjaavan laukauksen välinen aika on lyhyt, kun ei tarvitse tehdä erillistä latausliikettä
 Yhteensopivien (vara)osien hyvä saatavuus, kun joukko-osastolla tai ryhmällä on käytössä vastaavia rynnäkkö- tai itselataavia kivääreitä

Patruunat ja kaliiperit
Tarkkuuskiväärien ampumatarvikkeena käytetyt patruunat vaihtelevat pääasiassa käyttötarkoituksen, aseen kaliiperin, ja valmistusmaan mukaan. Useimmiten tarkkuuskiväärien patruunat ovat erikoisvalmisteisia, nimenomaan pitkille ampumaetäisyyksille tarkoitettuja. Sekä hylsyjen että luotien rakenteiden tulee olla mahdollisimman hyvälaatuisia, sillä ampumaetäisyyden kasvaessa hajonta kasvaa ja läpäisyteho pienenee. Tärkeimmät ampumatarvikkeiden valintakriteerit ovat:

 Kantama
 Ballistiset ominaisuudet: lentorata, lähtönopeus, tarkkuus ja läpäisyteho
 Käyttötarkoitus: henkilö- vai materiaalimaalit
 Käyttötarkoitus: sotilas- vai viranomaiskäyttö
 Kustannukset

Sotilaskäytössä ampumatarvikkeisiin liittyvä logistiikka määrää ensisijaisesti patruunoiden tyypin. On tavallista, että tarkka-ampujille taisteluvälinehuollon toimittamat patruunat ovat samoja kuin armeijan muiden yksiköiden yleisesti käyttämät kaliiperit. Sotilaskäytössä ampumatarvikkeet ovat myös jatkuvasti käytännön testauksessa ja ampuma-aseasiantuntijoiden jatkuvan analysoinnin kohteena. Siten viranomaiskäyttöön patruunat valitaan usein sotilaskäyttöön liittyvien kokemusten perusteella. 

Pehmeät henkilömaalit
Ennen 7,62 × 51 mm NATO -patruunan kehittämistä 1950-luvulla normaalit sotilaskäytössä olleet kaliiperit olivat .30-06 Springfield (Yhdysvallat), .303 British (Yhdistynyt kuningaskunta) ja 7,92 × 57 mm (Saksa). Näistä kaliipereista .30-06 Springfield oli pitkäikäisin ja vielä 1970-luvulla Vietnamin sodassa Yhdysvaltain merijalkaväen palveluskäytössä, vaikka 7,62 × 51 mm NATO oli tarkka-ampujien jo yleisesti käyttämä kaliiperi. 

Nykyään länsimaissa ja erityisesti Nato-maissa 7,62 × 51 mm NATO on sekä viranomais- että sotilaskäytössä yleisin henkilömaaleja vastaan käytetty tarkka-ammuntakaliiperi.

Trendi on vastaavanlainen muuallakin maailmassa: esimerkiksi Venäjällä on käytössä toinen 7,62 mm kaliiperi, 7,62 × 54 mm R, joka vastaa teholtaan 7,62 × 51 mm NATOa. Patruunatyyppi on yli satavuotias – se kehitettiin jo vuonna 1891 ja sitä käyttivät venäläisistä tarkkuuskivääreistä Mosin-Nagant 1960-luvulle saakka sekä Dragunov vielä nykyäänkin. 

Koska viranomaiskäytössä patruunoiden valintaa eivät rajoita logistiset ongelmat, muutama siviilikäyttöön valmistettu ampumatarvike on saavuttanut suosiota 1990-luvulla ominaisuuksiensa ansiosta. Erityisesti .300 Winchester Magnum (viereisessä kuvassa toinen vas.) ja .338 Lapua tarjoavat käyttäjälleen paremmat ballistiset ominaisuudet ja pidemmät ampumaetäisyydet kuin 7,62 × 51 mm NATO. Vaikka kumpikin mainituista kaliipereista häviävät tehossa isoille 12,7 mm patruunoille, sekä .300 Winchesterin että .338 Lapuan teho–paino-suhde on tehnyt niistä viranomais- ja siviilikäytössä suositumpia kuin 7,62 × 51 mm NATO.

Materiaalimaalit
Joissakin tarkka-ammuntatehtävissä on tarkoitus vahingoittaa tai tuhota kaukaa vihollisen materiaalia, kuten ajoneuvoja, rakennuksia, rakenteita tai jopa ohjuksia tai pommeja. Tällöin käytössä on useimmiten jokin 12,7 mm kaliiperin ampumatarvikkeista, kuten .50 BMG, Raufoss Mk211, 12,7 × 107 mm tai jopa 14,5 × 114 mm sekä 20 mm. Sotilaskäytössä näiden ampumatarvikkeiden ulkoiset mitat ja paino ovat niin suuria, että ne on käytännöllisempää jakaa yhdessä liikkuvalle tarkka-ampujataistelijaparille.

Tarkkuuskivääreitä
AWM
Barrett M82
Barrett M95
Dragunov
M1C Garand
M1D Garand
MC-1 / USMC M1952
M21
M24 SWS
Sako M23 (TKIV 23)
Sako TRG (TKIV 2000, M10)

 Lähteet 




*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit