Anita O’Day

Anita O’Day (oik. Anita Belle Colton; 18. lokakuuta 1919 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 23. marraskuuta 2006 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. 

 Elämä 
Ilman varsinaista laulajan koulutusta uransa 15-vuotiaana 1934 aloittanut O’Day teki läpimurtonsa 1941 liittyessään Gene Krupan orkesteriin, vaikka hän oli jo sitä ennen saanut mainetta chicagolaisilla klubeilla. Krupan kanssa hän levytti 34 laulua. Yhteistyön vuodet Krupan kanssa vuodesta 1941 alkaen ja vuodet 1955–1962 olivat O’Daylle ammatillisesti hyvää aikaa. 1940-luvun puolivälin jälkeinen aika oli O’Daylle huonoa niin ammatillisesti kuin myös muuten, sillä hänen huumeongelmansa tulivat julki 1947. Ammatillinen nousu alkoi taas ennen vuosikymmenen vaihdetta. Musiikillisesti parasta aikaa olivat kuitenkin vuodet 1955–1962. Noina vuosina hän levytti Vervelle seitsemäntoista albumia, joista ensimmäinen oli This Is Anita. 

O’Day huomattiin paitsi laulajana, myös muuten poikkeuksellisen asenteensa vuoksi: hän ei suostunut perinteiseen naislaulajan rooliin perinteisine esiintymisasuineen, vaan käytti samanlaisia vaatteita kuin muu orkesteri. Vuosien mittaan hän esiintyi ajoittain suurten jazzorkestereiden kanssa, mutta teki välillä pitkiä aikoja myös soolouraa. O’Dayn ihanteita ja esikuvia laulajana olivat varsinkin Martha Raye, mutta myös Mildred Bailey, Ella Fitzgerald ja Billie Holiday. Viimeinen albumi Indestructible! ilmestyi 2006. Sitä ennen hän oli pitänyt 13 vuoden levytystauon.

Huumeet ja alkoholi aiheuttivat O’Dayn elämässä toistuvia ongelmia, ja hän kertoi niistä avoimesti muistelmissaan High Times, Hard Times. Vuonna 1967 hän oli vähällä kuolla yliannostukseen. Huumeet hän jätti, mutta kokonaan ilman päihteitä hän eli vasta elämänsä viimeiset kymmenen vuotta kaaduttuaan portaissa 1996.

 Yksityiselämä 
O’Day solmi ensimmäisen avioliittonsa 1937 rumpali Don Carterin kanssa, toisen avioliittonsa hän solmi 1942 golfammattilaisen Carl Hoffin kanssa. Hänellä ei ollut lapsia eikä muita lähiomaisia, vaan läheisin ihminen hänelle hänen kuollessaan oli manageri Robbie Cavolina.

 Esiintymiset 
O’Day kävi Suomessa kolmeen otteeseen, 1963 ja 1964 Linnanmäellä ja 1975 Pori Jazzissa.

 Merkitys 
Robbie Cavolinan ja Ian McCruddenin ohjaama dokumenttielokuva Anita O’Day: The Life of a Jazz Singer sai ensi-iltansa 2007.

 Filmografia 
 Jazz on a Summer’s Day (1959)
 The Gene Krupa Story (1959) 
 Zig Zag (1970) 
 The Outfit (1973) 
 Shortbus (2006)
 Anita O’Day – Live at Ronnie Scott’s (2006)
 Anita O’Day: The Life of a Jazz Singer (2007)
 Live in Tokyo ’63 (2007)
 Jazz Icons (2009)

 Teokset 
 High Times, Hard Times (1981)

 Lähteet 
 Helsingin Sanomat 27.11.2006. Muistokirjoitus.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat
Luokka:Vuonna 1919 syntyneet
Luokka:Vuonna 2006 kuolleet