Helsinki Pride

Helsinki Pride on Helsinki Pride -yhteisön vuosittain järjestämä pride-ihmisoikeustapahtuma Helsingissä juhannuksen jälkeisellä viikolla. Helsinki Priden tarkoitus on muistuttaa yhtäläisten oikeuksien kuuluvan kaikille seksuaalisesta suuntautumisesta tai sukupuolesta riippumatta. Englannin kielen sana ”pride” tarkoittaa ylpeyttä ja tapahtuman tarkoituksena onkin olla ylpeästi oma itsensä.

Helsinki Pride on Suomen suurin seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tapahtuma. Vuosina 2018, 2019, 2023, 2024 ja 2025 Pride-kulkueeseen osallistui poliisin arvion mukaan 100 000 ihmistä, ja yleisötapahtumina kulkueet kuuluvat Suomen kautta aikojen suurimpiin.

 Historia 

pienois|Vuoden 2015 Helsinki Priden osallistujat Senaatintorilla.
pienois|pysty|Kaasuhyökkäys Helsingin Pride-paraatissa vuonna 2010.
Helsinki Pride -tapahtuma jatkaa vuonna 1975 syntynyttä Seta ry:n vuosijuhlien ja vapautuspäivien perinnettä. Aluksi Helsinki Pride järjestettiin joka toinen vuosi parillisina vuosina. Parittomina vuosina Pride järjestettiin muualla Suomessa. Vuodesta 2006 lähtien se on järjestetty vuosittain Helsingissä ja Pride-tapahtumia on järjestetty satunnaisesti myös muissa suurissa kaupungeissa kuten Tampereella, Oulussa, Rovaniemellä ja Lahdessa. 

Vuonna 2010 kulkuetta vastaan tehtiin Aleksanterinkadun ja Kluuvikadun kulmassa kaasuisku, jossa useita henkilöitä altistui sekä kyynelkaasulle että paprikasumutteelle, jotka aiheuttivat uhreille muun muassa hengenahdistusta, yskää ja iho-oireita. Viharikoksen johdosta poliisi otti tekijöinä kiinni kolme miestä. Heidät tuomittiin neljän kuukauden ehdollisiin vankeusrangaistuksiin ja vahingonkorvauksiin. Miehet kiistivät vaikuttimen olleen osallistuneiden seksuaalinen suuntautuminen. Osa uhreista on kärsinyt henkisistä ongelmista pitkään iskun jälkeen.

Pieni joukko sateenkaari-ihmisten oikeuksia sekä prideä vastustavia ihmisiä järjestivät vuonna 2013 Hetero Priden. Paikalla oli kuitenkin enemmän vastamielenosoittajia kuin itse Hetero Prideen osallistuneita.

Vuonna 2014 kulkueen osallistujamäärä kaksinkertaistui 20 000 marssijaan. Vuoden 2016 ja 2017 kulkueissa oli 35 000 marssijaa.

Vuoden 2016 kulkueessa Merivoimain rannikkolaivastossa Turussa työskentelevä ylikersantti Juho Pylvänäinen esiintyi Pride-kulkueessa virka-asussa. Puolustusvoimain tiedottaja Henrik Gahmberg kommentoi Pylvänäisen esiintymistä Pridessä: ”Emme näe tarkoituksenmukaisena ja suotavana, että yksittäinen sotilas esiintyisi sotilaspuvussa vapaa-ajalla vastaavanlaisissa tilaisuuksissa, koska silloin sen perusteella sotilaan käyttäytymisellä ja esiintymisellä luodaan vastaavalla tavalla kuvaa puolustusvoimista”. Puolustusvoimain viestintäjohtaja Jan Engström kuitenkin totesi Gahmbergin lausunnon olleen tarpeettoman tiukka ja lähteneen lähtökohdasta, että Pride olisi mielenosoitus, vaikka poliisi on kirjannut sen yleisötapahtumaksi. Palveluohjesääntöjen mukaan sotilaan virkapukua ei saa käyttää poliittisissa tapahtumissa tai mielenosoituksissa. Vuoden 2017 vaihteessa voimaan astuneessa puolustusvoimain uudessa yleisessä palvelusohjesäännössä todetaan ettei sotilaspuvun käyttöä vapaa-ajalla pidetä suotavana julkisissa mielipiteenilmaisun kaltaisissa tilaisuuksissa.

Vuoden 2018 Pride-kulkue lähes kolminkertaisti osallistujamääränsä. Poliisin arvion mukaan kulkueeseen osallistui 100 000 ihmistä; enemmän kuin muun muassa Lordin Eurovision laulukilpailun voitonjuhliin Helsingin Kauppatorilla vuonna 2006. Vuoden 2018 Helsinki Pride on yksi Suomen suurimmista yleisötapahtumista koskaan ja Suomen kaikkien aikojen suurin yksittäinen mielenosoitus.

pienois|vasen|Suomen Pankki liputti vuonna 2022 Pride-viikolla.
pienois|Helsingin kaupungintalo sateenkaariliputuksessaan kesäkuussa 2018.
pienois|Vuoden 2019 kulkueen ensimmäisinä kävelivät Suomen pääministeri Antti Rinne, Helsingin hiippakunnan entinen piispa Irja Askola ja Helsinki Pride tapahtuman suojelija ja ministeri Aino-Kaisa Pekonen.
Vuonna 2019 kulkueeseen osallistui edellisvuoden tapaan jälleen 100 000 ihmistä. Kulkueeseen osallistui ensimmäistä kertaa Suomen pääministeri Antti Rinne. 

Vuonna 2020 kulkue järjestettiin poikkeuksellisesti vasta syyskuussa, ja suuri Pride-kulkue jätettiin koronaepidemian vuoksi pois ohjelmasta. Tapahtuman suojelijana oli ensimmäistä kertaa Suomen pääministeri. Myös sateenkaarilippu nostettiin ensimmäistä kertaa Priden kunniaksi salkoon koko valtioneuvostossa. Pääministeri Sanna Marin lupautui toimimaan tapahtuman suojelijana myös vuonna 2021. Vuonna 2021 kulkue oli peruttu, ja vuoden 2022 kulkue oli täten ensimmäinen kolmeen vuoteen.

 Ohjelma 

pienois|Helsinki Priden kulkueen jälkeen järjestetään puistojuhla. Tässä kuvassa on vuoden 2007 puistojuhla, joka pidettiin Kaivopuistossa.
Tapahtuma kestää koko viikon ja se järjestetään tavallisesti juhannuksen jälkeisellä viikolla. Maanantaina ohjelmassa on avajaiset ja viikon aikana on yleensä muun muassa näyttelyitä, urheilu ja keskustelutilaisuuksia, vertaisryhmätapaamisia, nuorten iltoja ja sateenkaarimessut. Pride-viikon aikana järjestetään useita erilaisia juhlia punk-klubista naistenjuhliin.

Viikko huipentuu lauantain Pride-kulkueeseen, joka kulkee läpi Helsingin keskustan. Kulkue päättyy puistoon, jossa vietetään puistojuhlaa. Puistojuhlan ohjelmassa on yleensä musiikkiesityksiä ja puheita sekä Seta ry:n Asiallisen tiedon omenan ja Kunniarotan jako. Lauantai-ilta on pride-viikon pääjuhlapäivä.

 Kritiikki yhteistyökumppanien pinkkipesusta 

Useita Helsinki Priden yhteistyökumppaneita on syytetty pinkkipesusta. Pride sai alkunsa Yhdysvalloissa vuoden 1969 Stonewallin mellakoista, jotka syntyivät poliisin ja viranomaisten järjestelmällisestä sorrosta seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä kohtaan. Priden historian sekä instituutioiden nykyisenkin asenteen vähemmistöjä kohtaan huomioon ottaen, on joidenkin tahojen osallistuminen herättänyt monissa kokemusta pinkkipesusta. Maahanmuuttovirasto veti pois osallistumisensa vuonna 2017 kovan kritiikin vuoksi. 

Vuoden 2019 Helsinki Priden yksi pääyhteistyökumppaneista oli ensimmäistä kertaa Suomen evankelis-luterilainen kirkko, mikä jakoi sekä kirkon että homoyhteisön sisällä mielipiteitä. Kirkosta eroaminen Eroakirkosta.fi-sivuston kautta kasvoi hetkellisesti yhteistyökumppanuuden seurauksena. Seuraavana vuonna evankelis-luterilainen kirkko ei enää ollut Priden virallinen tukija.

Vuonna 2023 Helsinki Pride vetäytyi yhteistyöstä kokoomuksen ja keskustan kanssa. Syynä oli se, että osa kokoomuksen ja keskustan kansanedustajista äänesti eduskunnassa translain uudistusta vastaan.

Muun muassa sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajava Trans ry ei enää halua olla Helsinki Priden virallinen kumppani pinkkipesuun vedoten. Kesällä 2024 Trans ry julkaisi avoimen kirjeen, jossa se kritisoi yrityskumppaneiden lisäksi kokoomuksen ottamista Priden kumppaniksi, vaikka hallitusohjelma ei mainitse seksuaalivähemmistöjen oikeuksien edistämistä.

Työyhteisön ongelmat
Helsinki Priden työntekijät nostivat heinäkuussa 2025 julkisuuteen työyhteisössä kokemiaan ongelmia, joissa on kysymys Helsinki Priden toiminnanjohtajan Annu Kemppaisen ja hallituksen puheenjohtajan Senni Moilasen epäasiallisesta ja autoritäärisestä johtamistavasta. Yle kuuli seitsemää Helsinki Pride -yhteisössä työskennellytä henkilöä, joista kaksi työskentelee yhä järjestössä. Potilaskertomusten mukaan kolme työntekijöistä oli sairastunut työperäisesti. Työterveyshuollon aloitteesta Helsinki Pride -yhteisössä toteutettiin alkuvuodesta 2025 työpaikkaselvitys, mutta toiminnanjohtaja ei luovuttanut sitä henkilökunnalle, vaikka henkilöstön edustaja oli sitä toistuvasti työterveyshuoltolakiin vedoten vaatinut.

Helsinki Pride -yhteisössä työskentelee ympäri vuoden kymmenen työntekijää, joista Kemppaisen kaudella on vaihtunut kuusi työntekijää. Eräs epäkohdista puhunut ahdistunut työntekijä erotettiin koeajalla. Johto, toiminnanjohtaja Annu Kemppainen ja hallituksen puheenjohtaja Senni Moilanen, kiistävät ongelmat. Kemppaisen aikana ketään ei ole irtisanottu, mutta usean työntekijälähteen mukaan erimielisiä savustetaan järjestöstä ulos.

Ihmisoikeusasiantuntija ja tutkija Matti Pihlajamaa erosi keväällä 2025 Helsinki Priden hallituksesta, koska järjestön toiminta ei vastannut hänen käsitystään eettisesti kestävästä ihmisoikeustyöstä. Hänen mukaansa puheenjohtaja Moilanen myös painosti häntä eroamaan.

Helsingin Sanomat julkaisi joulukuussa 2025 jatkojutun, jossa epäasiallisen vallankäytön kerrottiin jatkuneen. Juttua varten HS kuuli 16:ta ihmistä, jotka edustivat entisiä ja nykyisiä työntekijöitä, hallitusjäseniä, yhteistyökumppaneita ja sidosryhmiä. Kesken HS:n jutunteon puheenjohtaja Senni Moilanen ilmoitti eroavansa.

Joulukuussa 2025 hallituksen uudeksi puheenjohtajaksi vuodelle 2026 valittiin Matti Numminen. Numminen kommentoi Helsingin Sanomille työyhteisön olevan äärimmäisen hyvin toimiva.
 Kävijämäärät 
 Vuosi Kulkueeseen osallistujia Lähde 2010 5 000  2011 15 000 2012 7 500 2013 8 000 – 9 000  2014 20 000  2015 25 000  201635 000  2017   2018100 000  2019  2020–2021–202270 000 – 80 0002023100 0002024  2025

 Suojelijat 

 2002 Tarja Filatov (sd.)
 2006 Heidi Hautala (vihr.)
 2007 Pekka Sauri (vihr.)
 2008 Anni Sinnemäki (vihr.)
 2009 Jutta Urpilainen (sd.)
 2010 Alexander Stubb (kok.)
 2011 Mikael Jungner (sd.)
 2012 Paavo Arhinmäki (vas.)
 2013 Eva Biaudet (r.)
 2014 Tarja Filatov (sd.)
 2015 Ville Niinistö (vihr.)
 2016 Silvia Modig (vas.)
 2017 Nasima Razmyar (sd.)
 2018 Jani Toivola (vihr.)
 2019 Aino-Kaisa Pekonen (vas.)
 2020 Sanna Marin (sd.)
 2021 Sanna Marin (sd.)
 2022 Jenni Haukio
 2023 Tarja Halonen
 2024 Helsingin kaupungin pormestarikunta (Juhana Vartiainen, Daniel Sazonov, Anni Sinnemäki, Johanna Laisaari ja Paavo Arhinmäki)
 2025 Alexander Stubb ja Suzanne Innes-Stubb

Katso myös
Mr. Gay Finland
Miss Gay Finland

 Lähteet

 Aiheesta muualla

 Helsinki Priden kotisivut 

Luokka:Helsingin tapahtumat
Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen kulttuuri