Fly on the Wall (AC/DC:n albumi)

Fly on the Wall on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 28. kesäkuuta 1985. 

Albumi nauhoitettiin lokakuun 1984 ja helmikuun 1985 välisenä aikana Sveitsin Montreux’ssa. Sen tuottivat AC/DC:n kitaristit Angus Young ja Malcolm Young. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla rumpuja soittaa Simon Wright.

Fly on the Wall jäi ilmestyessään silloin muodikkaamman glam metalin ja thrash metalin varjoon. Se jatkoi AC/DC:n kaupallista alamäkeä: Britanniassa levy ylsi listan seitsemänneksi ja Yhdysvalloissa sijalle 32. Myös kriitikot ovat suhtautuneet levyyn enimmäkseen kielteisesti. Singleinä julkaistiin kappaleet ”Danger”, ”Shake Your Foundations” ja ”Sink the Pink”. Kaksi ensimmäistä nousivat listalle Britanniassa.

Albumin markkinoimiseksi julkaistiin video, jossa yhtye esittää viisi levyn kappaletta newyorkilaisessa baarissa. Myös videon vastaanotto oli vaisu, eikä esityksiä juurikaan näytetty musiikkikanava MTV:llä.

 Tausta 

AC/DC oli noussut suureen menestykseen Robert John ”Mutt” Langen tuottamilla albumeilla Back in Black (1980) ja For Those About to Rock We Salute You (1981).Engleheart & Durieux 2007, s. 332–333, 351–352. Yhtye ei kuitenkaan ollut täysin tyytyväinen niiden äänimaailmaan, vaan koki niiden olleen liian hiottuja ja vieneen yhtyettä pois juuriltaan. Tämän seurauksena yhtye tuotti seuraavan albuminsa Flick of the Switch (1983) itse, mutta soundeiltaan riisutumman levyn kaupallinen suosio jäi kauas edeltäjistään.Engleheart & Durieux 2007, s. 357, 361–362.

Rumpali Phil Rudd ajautui Flick of the Switch -albumin äänityksissä riitoihin rytmikitaristi Malcolm Youngin kanssa. Rudd ehti nauhoittaa levyn rumpuraidat, minkä jälkeen hän joko erosi tai erotettiin yhtyeestä. Ruddin korvasi Simon Wright, jolle olivat nyt edessä ensimmäiset äänitykset AC/DC:n jäsenenä.Engleheart & Durieux 2007, s. 358.Sutcliffe 2011, s. 124–125.

 Työstö 

Albumin kappaleita ja sovituksia oli ehdittyä hioa yhdeksän kuukauden ajan, ja kaikki sävellykset ja sanoitukset olivat valmiina studioon mentäessä. Rumpali Simon Wright on kertonut, että levyn kappaleet syntyivät ilman sen syvempää miettimistä harjoituksissa jammailemalla.

Flick of the Switch -albumin tavoin Fly on the Wall tehtiin ilman ulkopuolista tuottajaa, mutta nyt tuottamiseen osallistuivat koko yhtyeen sijaan ainoastaan kitaristit Malcolm ja Angus Young. Erillistä tuottajaa ei valittu, koska Youngien katsottiin pystyvän tuottamiseen itsekin. He myös kykenisivät keskenään selvittämään helpommin mahdolliset erimielisyydet, ja lisäksi yhtye säästäisi kuluissa. Malcolm Young kommentoi myöhemmin, että tuottajina heidän tavoitteenaan oli pelkän äänittämisen lisäksi käyttää nyt enemmän aikaa ja ajatusta tekemiseensä.Sutcliffe 2011, s. 135. 

pienois|Montreux’n kasino kesällä 2014.
Fly on the Wall -albumin äänittäminen kesti AC/DC:n silloisella mittapuulla kauan.Sutcliffe 2011, s. 208. Nauhoitukset alkoivat lokakuun 1984 lopulla Sveitsin Montreux’ssa sijaitsevilla Mountain-studioilla. Studio oli rakennettu Genevenjärven rannalla sijaitsevan Montreux’n kasinon tiloihin. Etenkin Simon Wrightin rumpuihin haluttiin kaikua, joten soittimet äänitettiin varsinaisen studiotilan sijaan kasinon juhlasalissa.

AC/DC soitti pohjaraidat samanaikaisesti, eikä niitä myöhemmin juurikaan muokattu. Pohjien päälle äänitettiin vielä erikseen kitarasoolot ja laulu. Aiemmin yhtyeellä oli ollut tapana äänittää vuorotellen kaikkien kappaleiden pohjaraidat ja sitten lisätä niihin päällekkäisäänitykset. Nyt yhtye kuitenkin työsti kahta kappaletta kerralla, minkä tarkoituksena oli antaa Brian Johnsonin laululle tilaa hengittää. Äänittäjä Mark Dearnleyn mukaan Johnsonin lauluraitojen nauhoitukseen kiinnitettiin erityistä huomiota. Angus Youngilla oli mukanaan konserteissa käyttämänsä Schaffer-radiomikrofoni, jonka kanssa hän soitti kitaraa tarkkaamossa kaiuttimien ollessa salin puolella. Mikrofonin käyttö loi albumille tunnusomaisen kitarasoundin.

Äänitykset keskeytyivät vuoden 1985 alussa kolmeksi viikoksi yhtyeen esiinnyttyä Rock in Rio -festivaaleilla Rio de Janeirossa. Sessiot päättyivät helmikuun lopulla, minkä jälkeen levy miksattiin Australian Sydneyssa.Engleheart & Durieux 2007, s. 369–370.

 Musiikki 

 Tyyli 

Fly on the Wall oli tyylillisesti ajalleen epämuodikas albumi. Vaikka raskaasta musiikista oli tullut 1980-luvun puolivälissä valtavirtaa, suosittuja tyylilajeja edustivat AC/DC:n kaltaisen hard rockin sijaan glam metal ja thrash metal. Andrew Earles on kirjoittanut, että levyn kappaleiden sisältö ja toteutus ”kuuluivat maailmaan, jollaista ei vuonna 1985 yksinkertaisesti ollut olemassa”. Earlesin mielestä AC/DC kuulostaa albumilla saman aikakauden Ravenin tai Saxonin vetelämmältä versiolta. Yhtye kuitenkin tyrmäsi levy-yhtiön ehdotuksen tyylinmuutoksesta. Fly on the Wall onkin ensimmäinen esimerkki AC/DC:lle tyypillisestä linjasta, jossa se pysyy uskollisena omalle soinnilleen muotivirtauksista välittämättä. Chris Sutton kirjoittaa teoksessaan AC/DC On Track (2024), että albumilta puuttuu AC/DC:lle tyypillinen groove ja keinahtelu. Voimakkaan kaiutuksen vuoksi soittimien erottuvuus on joissain kappaleissa heikko.Sutton 2024, s. 96–97.

Youngin veljesten tuotanto kuuluu albumilla kirkkaina ja kovina kitarasoundeina. Malcolm Young totesi vuonna 2008, että albumilla yhtye ”vain tempaisi kymmenen raitaa” ja että Fly on the Wall kuulostaa riisutulta, koska he yrittivät tulla taas ”yksinkertaiseksi pikkubändiksi”. Australian yleisradioyhtiö ABC:n Molly Meldrumin tekemässä aikalaishaastattelussa Young korosti yhtyeen omapäisyyttä.

 Kappalemateriaali 

Albumin kappaleet sävelsivät Angus ja Malcolm Young ja sanoitti Brian Johnson. Monet niistä käsittelevät suorasukaiseen sävyyn seksiä. Levyn aloittaa sen nimikappale ”Fly on the Wall”, joka yhtyeelle tyypillisesti alkaa kitarariffillä ja jota seuraa Angus Youngin kitarasoolo. Brian Johnsonin laulu on miksattu hyvin alas. ”Shake Your Foundations” -kappaleessa on esillä sen lastenlorumainen ja toisteinen kertosäe ”Aye aye oh, shake your foundations”. ”Danger”-kappale erottuu albumin muusta materiaalista hitaan riffinsä ja tasaisemman temponsa ansiosta, ja Johnsonin raspiäänessä on vaikutteita rhythm and bluesista ja 1950-luvun rock and rollista. ”Sink the Pink” -kappaleessa on The Who -tyylinen intro, ja nimi on slangitermi seksille. ”Stand Up” sisältää bluesvaikutteita.

B-puolen avausraita ”Playing with Girls” nojaa samankaltaiseen toisteiseen boogieen, jota ZZ Top esitti samanvuotisella albumillaan Afterburner. ”Hell or High Water” alkaa The Whon kappaleen ”Won’t Get Fooled Again” kaltaisella kitarariffillä. Riffi on samankaltainen kuin avauskappaleessa ”Fly on the Wall”, mutta se on soitettu erilaisella tempolla. ZZ Top -vaikutteita sisältää myös ”Back in Business” yleissävynsä ja kitarasoolonsa osalta. Päätöskappaleen ”Send for the Man” säkeistöjen synkkää melodiaa AC/DC kierrätti myöhemmin Ballbreaker-albumin (1995) kappaleessa ”The Furor”.Sutton 2024, s. 113.

”Shake Your Foundations” ja ”Sink the Pink” julkaistiin seuraavana vuonna 1986 soundtrack-albumilla Who Made Who. George Young oli miksannut ensin mainitussa Johnsonin laulun paremmin kuuluviin.Sutton 2024, s. 150.

 Kansitaide 

Albumin kannen ja nimen ideoi Angus Young australialaisen hyönteiskarkote-tv-mainoksen pohjalta. Lopullisen kansikuvan suunnitteli popsurrealisti Todd Schorr. Se on tehty piirtämällä ja esittää kärpäsen puisella seinällä, jota täydentävät yhtyeen logo ja albumin nimi. Y-kirjaimen paikalla on oksanreikä, josta kurkistaa ihmisen silmä. AC/DC: High-voltage rock ’n’ roll -kirjassa Andrew Earles vertaa kuvaa silloisten skeittipunkyhtyeiden kansiin. Takakannessa näkyy seinän toinen puoli, johon on ripustettu kuvat yhtyeen jäsenistä.AC/DC: Fly on the Wall -vinyylialbumin takakannen, sisäpussin ja levykeskiön tiedot. Atlantic Records. 7 81263-1-E. 1985.

Levyn kantta on kommentoitu kielteisesti. Andrew Earlesin mielestä AC/DC:n levynkansien yksinkertaisuus toimii yleensä täydellisesti, mutta Fly on the Wall kääntyy ”typeryyden puolelle” ja itseparodiaksi, joka yrittää epäonnistuneesti hyödyntää yhtyeen likaisiin mielikuviin perustuvaa mainetta. Bob Mitchellin mielestä kansi on karmea monestakin syystä, muun muassa siksi, että Y-kirjaimen paikalla olevan oksanreiän vuoksi kannessa lukeekin ”Flo on the Wall”.

 Julkaisu 

 Myynti ja painokset 

Fly on the Wall ilmestyi maailmanlaajuisesti 28. kesäkuuta 1985. Se nousi kymmenen myydyimmän levyn joukkoon Australiassa, Britanniassa, Ruotsissa ja Suomessa. Albumi jatkoi yhtyeen kaupallista alamäkeä ja ylsi vain sijalle 32 Yhdysvalloissa, missä se kuitenkin keräsi enemmän listaviikkoja kuin edeltäjänsä Flick of the Switch. Ranskassa sitä myytiin vain 70 000 kappaletta, kun viisi vuotta aiemmin julkaistu Back in Black oli yltänyt siellä miljoonamyyntiin. Yhtyeen kotimaassa Australiassa Fly on the Wall julkaistiin vasta 5. elokuuta, ja samoihin aikoihin albumi ylitti kultalevyrajan Yhdysvalloissa,Engleheart & Durieux 2007, s. 370–371. missä sitä myytiin ilmestyessään puoli miljoonaa kappaletta. Myynti jäi sielläkin kauas Back in Blackin 22 miljoonasta kappaleesta.Apter 2018, s. 202. Andrew Earles on arvioinut, että Fly on the Wall oli liian punkmainen ja irtonainen vastatakseen mielikuvaa aikakauden heavy metalista, mutta samalla liian AC/DC:n tyylinen saadakseen hyväksyntää punkkareilta tai thrash metal -faneilta. Yhtye ei vastannut aikansa ihanteita musiikillisesti eikä ulkoisesti. AC/DC-aiheisia kirjoja kirjoittanut Jeff Apter on sanonut, että aikansa trendikkäimpiin musiikkinimiin verrattuna AC/DC vaikutti ”väsähtäneeltä rock and roll -dinosaurukselta”. Viimein vuonna 2001 Fly on the Wall ylitti Yhdysvalloissa platinalevyyn oikeuttavan miljoonan kappaleen rajan. 

Australiassa albumin julkaisi Albert Productions ja maailmanlaajuisesti pääasiassa Atlantic Records. Levy ilmestyi alun perin vinyylilevynä, C-kasettina ja CD-levynä. Myöhemmin se on julkaistu myös digitaalisesti. Vuonna 2003 se julkaistiin CD:nä ja vinyylinä uudelleenmasteroituna. Vuonna 2024 julkaistiin värivinyylinä juhlapainos AC/DC:n 50-vuotisen uran kunniaksi.

Levyn yksittäisistä musiikkikappaleista parhaan vastaanoton saivat ilmestyessään ”Fly on the Wall”, ”Shake Your Foundations” ja ”Sink the Pink”.

 Arvioita 


Fly on the Wall -albumia pidetään yleisesti heikompana ja epäyhtenäisempänä kuin sitä edeltänyttä levyä Flick of the Switch, joka sekin on saanut osakseen kritiikkiä.Sutcliffe 2024, s. 135–136. Classic Rock -lehti on nimennyt Fly on the Wall -levyn AC/DC:n huonoimmaksi ja valinnut sen kaikkien aikojen 20 huonoimman rocklevyn joukkoon. Lehden mielestä yhtye menetti albumilla otteensa. Musiikkitoimittaja Ben Mitchellin mukaan Fly on the Wall on lattea alusta loppuun, ja erityisen heikkoja ovat Brian Johnsonin liian alas miksatut lauluraidat. Allmusic-sivuston arvosana albumille on kolme tähteä viidestä mahdollisesta. Mick Wall kirjoittaa teoksessaan AC/DC: Hell Ain’t a Bad Place to Be (2012), että albumin laulut ovat sekoitus täysiä susia ja marginaalisen tarttuvia rokkeja. Hän kritisoi myös sanoituksia ja sanoo esimerkiksi kappaleen ”Sink the Pink” kenties huvittavan koulupoikia, mutta todellisia rockfaneja ne eivät juurikaan vakuuta.

Toimittajat antoivat albumille heti sen ilmestyttyä runsaasti kritiikkiä. Rolling Stone -lehti sanoi albumilla olevan ”kahden vankan puoliskon verran riffipainotteista kerskailua”. Arvostelija Tim Holmes myös kritisoi albumia seksistiseksi, käsittämättömäksi ja poliittisesti epäkorrektiksi, minkä toteamiseen vaaditaan tosin levyn mukana tulleen sanoitusliitteen apua, koska sanoista ei saa kuuntelemalla selvää. Angus Youngin hän sanoi olevan hyvässä vedossa mutta soittavan ”kaikkein typerimmät ja ennalta-arvattavimmat sointukulut”. Sen sijaan The Village Voice kirjoitti arvostelussaan, ettei albumi ole huomionarvoinen muttei myöskään ”kovin kamala”. Billboard kommentoi, että melkein kaikkien muiden AC/DC-albumien tavoin myös Fly on the Wallilla on muutamia hyviä kappaleita. Soundi-lehdessä vuonna 2003 Asko Alanen sanoi Fly on the Wall -albumin ”sinnittelevän vaihtelevalla menestyksellä tutuissa riffirakenteissa ja notkeassa räimeessä”. Hän löysi albumilta myös ”salakavalaa pop-sävytystä” sekä kappaleen ”Back in Business” osalta southern boogieta. 

Yhdysvaltalainen People-juorulehti valitsi Fly on the Wall -levyn vuoden 1985 parhaaksi albumiksi.Engleheart & Durieux 2007, s. 375.

 Video 

pienois|Kuvakaappaus videon kohdasta, jossa yhtye esittää kappaletta ”Danger”.
Fly on the Wall -albumista kuvattiin samanniminen video New Yorkin Alphabet Cityssa sijaitsevassa World’s End Clubissa. Video tehtiin albumin mainostamiseksi, ja se oli myös Angus ja Malcolm Youngin vastahakoinen myönnytys sille, ettei television musiikkikanava MTV ollut jäänyt pelkäksi ohimeneväksi ilmiöksi. 

Video julkaistiin syyskuussa 1985 VHS:nä.Engleheart & Durieux 2007, s. 458. Se kestää 28 minuuttia, ja AC/DC esittää baarissa albumin kappaleet ”Fly on the Wall”, ”Danger”, ”Sink the Pink”, ”Stand Up” ja ”Shake Your Foundations”. Lisäksi lopputekstien aikana soi ”Playing with Girls”. Esityksen tukena on käytännössä juoneton käsikirjoitus, jossa esiintyy animoitu versio albumin kannen kärpäsestä.Earles 2011, s. 146–147. Muita hahmoja ovat tylsistynyt juppi, rähjäinen DJ, paparazzi ja biljardia pelaava lehmityttö. Lopputulokseen ei oltu tyytyväisiä, eikä videoita juurikaan näytetty MTV:llä, vaan se jäi muodikkaamman tukkahevin ja uuden aallon jalkoihin. Videoista yksikään ei esimerkiksi yltänyt MTV:n vuoden 1985 top 100 -listalle.Apter 2018, s. 201. Vaisusta vastaanotosta huolimatta AC/DC jatkoi vastaavien filmien tekemistä.

 Kiertue 

Albumin ilmestymistä seurasi 85 konsertin mittainen Fly on the Wall Tour -maailmankiertue, joka sisälsi osuudet Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Kiertue käynnistyi 4. syyskuuta 1985 New Yorkin Binghamtonista ja päättyi 16. helmikuuta 1986 Kööpenhaminaan. Kiertue oli yhtyeelle poikkeuksellisen lyhyt, sillä esimerkiksi Back in Black -albumin kiertue oli kestänyt kolme kuukautta pidempään. Ohjelmistoon päätyivät uudelta albumilta kappaleet ”Fly on the Wall”, ”Shake Your Foundations” ja ”Sink the Pink”. Kappaleen ”Danger” soittamista yritettiin joissain konserteissa, mutta se tiputettiin pois.Engleheart & Durieux 2007, s. 374.

Kiertueen Yhdysvaltain-osuutta varjosti sarjamurhaaja Richard Ramirezin tapaus. Aivan kiertueen alla satanisti ja AC/DC-fani Ramirez väitti yhtyeen ”Night Prowler” -kappaleen yllyttäneen häntä murtautumaan ihmisten koteihin ja tappamaan heidät. Yhdysvaltain senaatti aloitti syyskuussa televisioidut komiteakuulemiset, joissa se väitti rockmusiikin vaikuttavan tuhoisasti nuoriin. Jo aiemmin AC/DC:tä vastustaneet konservatiivikristityt järjestäytyivät uudelleen ja alkoivat kampanjoida yhtyeen konserttien kieltämiseksi.Engleheart & Durieux 2007, s. 136–137. Lopulta kaksi konserttia peruttiin. Mediakohu kuitenkin lisäsi lippujen kysyntää, ja Yhdysvaltain-osuuden lopuksi AC/DC teki 14 ylimääräistä esiintymistä.

 Kappalelista 

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Angus Young, Malcolm Young ja Brian Johnson.

 A-puoli 







 B-puoli 







 Singlet 
{{single
 | single        = Danger
 | leveys        = 120px
 | rajaus        = 1
 | m             = 
 | s             = 
 | julkaisuvuosi = kesäkuu 1985
 | levy-yhtiö    = 
 | kappaleet     = #Danger
Back in Business
 | kuvaus        = Ensimmäinen single ”Danger” ilmestyi albumin tavoin kesäkuussa 1985. Se julkaistiin 7- ja 12-tuumaisina vinyylisingleinä, ja 7-tuumaisesta ilmestyi myös kuvalevyversio. ”Danger” nousi Britanniassa listasijalle 48.
}}

{{single
 | single        = Shake Your Foundations
 | leveys        = 120px
 | rajaus        = 1
 | m             = 
 | s             = 
 | julkaisuvuosi = marraskuu 1985 (7-tuumainen versio)
 | levy-yhtiö    = 
 | kappaleet     = #Shake Your Foundations
Stand Up
Jailbreak (12-tuumaisessa versiossa)
 | kuvaus        = ”Shake Your Foundations” ilmestyi marraskuussa 1985 ja saavutti Britanniassa listasijan 24. B-puoli oli 7-tuumaisessa versiossa ”Stand Up”, ja 12-tuumaisessa painoksessa oli lisäksi mukana ”Jailbreak”, joka oli Dallasissa äänitetty yli 13-minuuttinen liveversio.AC/DC: ”Shake Your Foundations” -vinyylilevyn takakannen tiedot. Atlantic Records. 786 837-0. 1985.
}}

{{single
 | single        = Sink the Pink
 | leveys        = 120px
 | rajaus        = 1
 | m             = 
 | s             = 
 | julkaisuvuosi = 1985
 | levy-yhtiö    = 
 | kappaleet     = # Sink the Pink
Shake Your Foundations
 | kuvaus        = ”Sink the Pink” julkaistiin ainoastaan Espanjassa sekä promosinglenä Yhdysvalloissa.
}}

 Listasijoitukset 

Valtio ja listaKorkein sijoitusAustralia (Kent Music Report)4.Britannia (Britannian albumilista) 7.Itävalta (Ö3 Austria) 24.Kanada (Top RPM Albums) 30.Norja (VG-lista) 17.Ranska (SNEP) 19.Ruotsi (Sverigetopplistan) 10.Saksa (Offizielle Top 100)14.Suomi (Mitä Suomi soittaa)8.Sveitsi (Schweizer Hitparade) 19.Uusi-Seelanti (RMNZ) 22.Yhdysvallat (Billboard 200) 32.

 Sertifioinnit 

ValtioSertifikaattiAustralia (ARIA) 3x platinalevyBritannia (BPI) hopealevyEspanja (PROMUSICAE) kultalevySaksa (BVMI) kultalevySveitsi (IFPI Switzerland) kultalevyYhdysvallat (RIAA) platinalevy

 Tekijät 

 AC/DC 

 Brian Johnson – laulu
 Angus Young – soolokitara
 Malcolm Young – rytmikitara, taustalaulu
 Cliff Williams – bassokitara, taustalaulu
 Simon Wright – rummut

 Muut 
 Mark Dearnley – äänitys
 Bob Defrin – art director
 Todd Schorr – kansi

 Lähteet 


  (Fly on the Wall -albumista sivuilla 146–147 kirjoittaa Andrew Earles)


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Albumin sanoitukset AC/DC:n sivustolla.

Luokka:AC/DC:n albumit
Luokka:Vuoden 1985 albumit
Luokka:78.84 Pop, rock