Glenn Close

Glenn Close (s. 19. maaliskuuta 1947 Greenwich, Connecticut) on yhdys­valtalainen näyttelijä, joka on tehnyt pitkän uran teatterissa, elo­kuvissa ja televisiossa. Hän on saanut uransa aikana kahdeksan Oscar-ehdokkuutta. Hän on saanut kaikki seuraavat palkinnot kolmesti: Emmy, Tony ja Golden Globe.

 Nuoruus ja opiskelu 

Glenn Close syntyi ylä­luokkaiseen perheeseen Connecticutissa. Hänen vanhempansa olivat lääkäri William Close ja Bettine Moore Close. Perheeseen syntyi neljä lasta. Greenwich oli ylä­luokkainen ja elitistinen yhteisö, mutta Closet eivät osallistuneet tähän elämän­tyyliin. Closet liittyivät Moraalisen varustautumisen liikkeeseen, joka lähetti ihmisiä ympäri maailmaa kääntymään uskontoonsa. Glenn oli 13-vuotias, kun perhe muutti Belgian Kongoon levittämään sanaa.

Glenn Close vietti muutaman vuoden nuoruudestansa vuoroin Afrikassa ja vuoroin sveitsiläisissä sisä­oppi­laitoksissa. Hän kuului myös liikkeen Up with People -kuoroon, jonka mukana kiersi neljän vuoden ajan Euroopassa ja Yhdys­valloissa. Close jätti liikkeen 22-vuotiaana aloittaaksen opintonsa College of William & Maryssä, jossa hänen pää­aineensa olivat draama ja antro­pologia.

 Ura 

Close muutti collegen jälkeen New Yorkiin, missä hän liittyi vuonna 1974 ystävänsä Meryl Streepin kanssa Phoenix Theatre Companyyn. Close esiintyi ensimmäisen kerran Broadwayllä vuonna 1974 näytelmässä Love for Love. Hän sai monia muitakin teatteri­rooleja, ja vuonna 1980 hän sai Tony-ehdokkuuden näytelmästä Barnum. Se herätti elo­kuva­ohjaaja George Roy Hillin huomion. Close saikin roolin Hillin elo­kuvasta Garpin maailma. Rooli toi hänelle myös uran ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden.Garpin maailman jälkeen Close sai parhaan nais­sivu­osan Oscar-ehdokkuuden myös seuraavista elo­kuvistansa. Hän oli ehdolla elo­kuvasta Sisärengas (1984) ja Voittajan paluu (1984). Vuonna 1984 Close palkittiin Tony-palkinnolla näytelmästä The Real Thing. Hänen uransa jatkui koko 1980-luvun suosiollisena, ja psykopaattisen viettelijän roolista elo­kuvassa Vaarallinen suhde (1987) Close sai ensimmäisen nais­pää­osan Oscar-ehdokkuuden. Toinen ehdokkuus tuli Valheista ja viettelijöistä (1988).

Close oli 1990-luvun alussa yli 40-vuotias, jolloin monet nais­näyttelijät äitien rooleja. Closekaan ei tältä täysin välttynyt, sillä hän näytteli Hamletin äitiä Gertrudea vuoden 1990 Hamletissa, vaikka oli vain kahdeksan vuotta vanhempi kuin nimi­roolissa ollut Mel Gibson. Teatterissa Close 1990-luvun alussa näytteli näytelmässä Death and the Maiden, josta hän sai vuonna 1992 Tony-palkinnon. Toinen Tony tuli roolista musikaalissa Sunset Boulevard (1995), johon Closen valitsi säveltäjä Andrew Lloyd Webber. Samana vuonna hän sai Emmy-palkinnon televisio­elo­kuvasta Kunnian puolesta (1995).

Closen 1990-luvun komediallisempia rooleja olivat Cruella de Vil elokuvassa 101 dalmatialaista ja ensimmäinen nainen Marsha Dale elo­kuvassa Mars hyökkää! (1996). Hän on esiintynyt toistuvasti myös animaatio­sarjassa Simpsonit, jossa hän on ääni­näytellyt Homer Simpsonin äitiä Monaa.

Close laajensi 2000-luvulla ohjelmistoansa televisioon, missä hänen ensimmäinen arvostettu roolinsa oli rikos­sarjan Shield – lain varjolla neljännellä kaudella. Hän otti vuonna 2007 vastaan asian­ajaja Patty Hewesin roolin sarjasta Damages. Viiden tuotanto­kauden aikana Close voitti sarjasta Golden Globen ja kaksi Emmy-palkintoa. Golden Golben hän sai myös televisio­elokuvasta The Lion in Winter, jossa hän näytteli Eleonoora Akvitanialaista. Valkokankalla Close esiintyi ihanteellisten esi­kaupungin naisten ryhmän­johtajana elo­kuvassa Step­fordin naiset (2004) ja hermostuneen morsiamen äitinä elo­kuvassa Evening (2007).

Closen kuudes Oscar-ehdokkuus tuli elokuvasta Albert Nobbs, jota hän oli myös käsi­kirjoittamassa. Siinä Close näytteli naista, joka naamioituu mieheksi saadakseen töitä 1800-luvun Irlannissa. Galaksien välisen poliisi­joukkojen johtajaa Close näytteli puolestaan tieteis­seikkailussa Guardians of the Galaxy (2014). Elokuvassa The Wife (2018) Close puolestaan on kirjailija, jonka teoksesta kaikki kunnia valuu tämän miehelle. Closen rooli­suoritus toi hänelle Golden Globen ja seitsemännen Oscar-ehdokkuuden. Kahdeksas ehdokkuus Closelle myönnettiin elo­kuvasta Hillbilly Elegy (2020).

 Glenn Close ja Tove Jansson 
Glenn Close esittää isoäitiä Tove Janssonin Kesäkirja-romaaniin pohjautuvassa elokuvassa Kesäkirja (The Summer Book, 2025). Close oli ollut yllättävän helppo saada mukaan elokuvaan, koska hän oli kertonut olevansa suuri Tove Jansson -fani. Näin kertoi elokuvan ohjaaja Charlie McDowell Ylelle. 

Janssonin Kesäkirja -romaanin Close luki aikuisena, mutta Muumitarinat tulivat hänelle tutuiksi jo pikkutyttönä. "Tykkäsin muumeista paljon enemmän kuin Nalle Puh -kirjoista. Muumihahmot ruokkivat mielikuvitustani." Close kertoi Ylen tekemässä haastattelussa.

 Palkinnot ja ehdokkuudet 

 Yksityiselämä 

Glenn Close on ollut naimisissa kolmesti: vuosina 1969–1971 Cabot Waden kanssa, James Marlasin kanssa vuosina 1984–1987 ja vuodesta 2006 lähtien David Shaw’n kanssa. Closella on yksi tytär, näyttelijä Annie Starke (s. 1987), vuonna 1991 päättyneestä suhteesta John Starken kanssa.

 Valikoitu filmografia 

 Voittajan paluu (1984)
 Garpin maailma (1982)
 Sisärengas (1983)
 Vaarallinen suhde (1987)
 Valheet ja viettelijät (1988)
 Onnen kulissit (1990)
 Hamlet (1990)
 Henkien talo (1993)
 Simpsonit (1995–2021)
 101 dalmatialaista (1996)
 Mars hyökkää! (1996)
 Air Force One (1997)
 102 dalmatialaista (2000)
 Will & Grace (2002)
 Step­fordin naiset (2004)
 Shield – lain varjolla (2005)
 Evening (2007)
 Damages (2007–2012)
 Albert Nobbs (2011)
 Guardians of the Galaxy (2014)
 The Wife (2018)
 Hillbilly Elegy (2020)
 Tehran (2022)
 Kesäkirja'' (2025)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:SAG-palkinnon saajat
Luokka:Tony-palkinnon saajat
Luokka:Hollywood Walk of Fame
Luokka:Vuonna 1947 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt