Funny How Sweet Co-Co Can Be

Funny How Sweet Co-Co Can Be on brittiläisen Sweet-yhtyeen ensimmäinen varsinainen albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1971. Levy ei saavuttanut kaupallista menestystä Britanniassa, vaikka se saikin kriitikoilta myönteisiä arvioita.

Albumin materiaali nojautuu tyylillisesti pääasiassa purukumipoppiin. Sillä on enimmäkseen Sweetin ulkopuolisen lauluntekijäkaksikon Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin sävellyksiä, kuten yhtyeen ensimmäiset singlemenestykset ”Funny, Funny” ja ”Co-Co”. Mukana on myös kaksi lainakappaletta, ”Reflections” (The Supremes) ja ”Daydream” (The Lovin’ Spoonful). Sweet sai mukaan kolme omaa laulua, ja soitosta vastasivat yhtyeen jäsenten sijaan enimmäkseen studiomuusikot. Sweet suhtautui albumiin jälkeenpäin enimmäkseen kielteisesti.

Levyn saksalainen painos oli nimeltään Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be. Sen päätöskappaleeksi lisättiin yhtyeen itse tekemä ”Done Me Wrong Alright”. Kyseinen painos julkaistiin Saksan liittotasavallan lisäksi muun muassa Suomessa, missä se nousi Mitä Suomi soittaa -listan toiseksi.

 Tausta 
Sweet oli julkaissut vuosina 1968–1970 uransa viisi ensimmäistä singleä, joista yksikään ei ollut menestynyt. Vuonna 1970 he tutustuivat lauluntekijäkaksikkoon Nicky Chinniin ja Mike Chapmaniin, jotka ryhtyivät kirjoittamaan yhtyeelle kappaleita.Väistö & Perttunen 2003, s. 17–18.

Chinn ja Chapman halusivat Sweetin singleille kevyempään soittoon tottuneita ja kokeneempia muusikoita, joten yhtyeen jäsenet aluksi ainoastaan lauloivat niillä. Yhtyeen omat tulkinnat single-ehdokkaista olivat lähempänä heavyrockia, ja niitä pidettiin liian rajuina. Järjestely jatkui A-puolten osalta vuoteen 1972 asti, mutta B-puolilla he saivat soittaa itse säveltämänsä kappaleen.

Chinnin ja Chapmanin ensimmäinen Sweetille kirjoittama single oli vuoden 1971 alussa ilmestynyt ”Funny, Funny”, joka nousi Britannian singlelistalla sijalle 13 ja saavutti korkeita sijoituksia Manner-Euroopassa.Väistö & Perttunen 2003, s. 17, 21–22. Sitä toukokuussa seurannut ”Co-Co” pääsi Britanniassa toiseksi ja listaykköseksi noin 15 maassa.Väistö & Perttunen 2003, s. 22–23.

 Työstö 
Kahden hittisinglen jälkeen ryhdyttiin valmistelemaan Sweetin esikoisalbumia. Yhtyeen rumpali Mick Tucker ennakoi levyä lehdistölle ja kertoi Sweetin olevan aikeissa säveltää itse puolet sen materiaalista. Edellisten singlelevyjen tapaan Sweet ei kuitenkaan edes soittanut läheskään kaikissa albumin kappaleissa vaan ainoastaan lauloi. Yhtye oli kiertueella, kun tuottaja Phil Wainmanin studiomuusikot äänittivät kappaleiden pohjaraitoja.Thompson 2010, s. 74. Sweet ei myöskään saanut valita albumin kappaleita. Lisäksi solisti Brian Connollyn ei annettu tulkita lauluja omalla tyylillään, missä hänellä oli vaikeuksia.

Mick Tucker on väittänyt, ettei levyllä ole mitään tekemistä Sweetin kanssa, vaan se on kokonaan Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin luomus.Thompson 2010, s. 75.

 Musiikki 
Chinnin ja Chapmanin kirjoittamat ja jo aiemmin singleinä julkaistut ”Funny, Funny” ja ”Co-Co” valittiin mukaan albumille. Heidän kirjoittamiaan kappaleita levyllä ovat myös ”Chop Chop”, ”Santa Monica Sunshine”, ”Tom Tom Turnaround” ja ”Sunny Sleeps Late”. Niistä ”Chop Chopin” laulaa Brian Connollyn sijaan Steve Priest, koska Connolly ei saanut omaa suoritustaan aikaan. Priestin ääni ajettiin Leslie-kaiuttimen läpi, jotta se kuulostaisi Connollylta. ”Tom Tom Turnaround” saavutti Britanniassa listamenestystä Sweetin sijaan New World -yhtyeen esittämänä.

Sweetin omat kappaleet ovat ”Honeysuckle Love”, ”Jeanie” ja ”Spotlight”. Ne on merkitty yhtyeen yhdessä tekemiksi, mutta ”Honeysuckle Love” on todellisuudessa Sweet-kitaristi Andy Scottin yksin säveltämä ja ”Spotlight” on Brian Connollyn vuosia aiemmin kirjoittama hard rock -kappale. Connolly esitteli muille myös kappaleen ”Jeanie”. Laulusta oltiin vaikuttuneita, mutta myöhemmin paljastui, että sen oli todellisuudessa säveltänyt Roger Glover, joka levyn tekemisen aikaan soitti bassoa Deep Purplessa.

Sweet oli albumin yleislinjasta poiketen kiinnostuneempi esittämään Led Zeppelinin, Deep Purplen ja Freen kaltaista raskaampaa musiikkia, mikä kuuluu etenkin heavyrock-kappaleessa ”Done Me Wrong Alright”, joka lisättiin albumin saksalaisen version päätöskappaleeksi. Se oli ilmestynyt alun perin ”Co-Co”-singlen B-puolella. Sessioissa äänitettiin myös Andy Scottin sävellys ”Be with You Soon”, jota ei valittu alkuperäiselle albumille, mutta se julkaistiin bonuskappaleena vuoden 2005 CD-versiossa.

Levyn lainakappaleet ovat The Supremesin ”Reflections” sekä John Sebastianin säveltämä ja The Lovin’ Spoonful -yhtyeen levyttämä ”Daydream”.

 Kansitaide 
Albumin kansikuvassa on karamelli ja sen keskellä Sweetin jäsenet. Kuvan otti Ken Ley. Takakannessa on kasvokuvat yhtyeen jäsenistä ja heidän esittelynsä.The Sweet: Funny How Sweet Co-Co Can Be -vinyylialbumin tiedot. 1971. RCA Records. SF 8238. Saksalaisen painoksen kansi on erilainen, sillä siinä on mustavalkoinen kuva yhtyeestä esiintymässä sekä piirretty tölkki, josta valuu hunajaa. Takakannen muusikoiden kuvat ja esittelyt puuttuvat, ja niiden tilalla on etukannen ruukku.The Sweet: Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be -vinyylialbumin tiedot. 1971. RCA Records. LSP-10354.  

Julkaisu ja vastaanotto

 Myynti ja painokset 
Funny How Sweet Co-Co Can Be ilmestyi marraskuussa 1971.Thompson 2010, s. 255. Se ei saavuttanut Britannian albumilistalla sijoitusta. Steve Priestin mukaan albumia myytiin noin 10 000 kappaletta. Tanskassa levy ylsi vuonna 1974 sijalle 15.

Albumin saksalaisen painoksen nimi oli Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be.Väistö & Perttunen 2003, s. 144. Se ilmestyi muun muassa Suomessa, missä se nousi huhtikuussa 1972 Mitä Suomi soittaa -listan toiseksi. Timo Pennasen vuonna 2006 laatiman ja aikakauden useita suomalaisia listoja huomioivan Sisältää hitin -listauksen mukaan albumi nousi listaykköseksi kolmen viikon ajaksi ja keräsi 39 listaviikkoa. 

Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja joissain maissa myös C-kasettina. CD-levynä julkaistiin ensimmäisenä saksalainen painos vuonna 1991. Britannialainen versio ilmestyi CD:nä 2005, ja siinä oli mukana bonuskappaleita, kuten myös vuoden 2017 CD- ja vinyylipainoksissa. Vuonna 2015 julkaistussa versiossa on mukana The Early Years -bonus-CD, johon on koottu yhtyeen varhaisimpia levytyksiä.

 Arvioita 

Brittiläinen New Musical Express -musiikkilehti antoi albumista sen ilmestyessä myönteistä palautetta. Se kirjoitti yhtyeen ”todella saavan iloisen rytmin käyntiin vahvalla popmusiikillaan” ja kehui myös neliäänisiä lauluharmonioita. Myöhemmin lehden suhtautuminen Sweetiä kohtaan muuttui vihamieliseksi.Thompson 2010, s. 79. Record Mirror -lehdessä Val Mabbs huomautti takakannen soittajaesittelyjen virheistä, mutta itse levyä hän kehui erinomaiseksi popalbumiksi. Mabbs myös antoi tunnustusta lauluharmonioista etenkin kappaleessa ”Santa Monica Sunshine”, joka toi hänen mieleensä The Beach Boysin. Kappaleen ”Spotlight” hän uskoi yllättävän kuuntelijat rockhenkisyydellään. 

Myöhemmässä Allmusicin arvostelussa Dave Thompson kirjoittaa, että kappaleet ”Funny Funny”, ”Co-Co”, ”Jeanie”, ”Spotlight” ja ”Done Me Wrong Alright” antavat levylle hieman painoarvoa. Sen sijaan muu materiaali ei yllä niiden tasolle, ja esimerkiksi ”Santa Monica Sunshine”, ”Reflections”, ”Honeysuckle Love” ja ”Sunny Sleeps Late” ovat pelkkää laimeaa täytettä, mutta ”Chop Chop” korjaa puutteet. Thompsonin arvosana albumille on neljä tähteä viidestä mahdolisesta.

Record Collector -lehdessä albumin arvosteli vuonna 2015 Shane Baldwin. Hänen mukaansa Funny How Sweet Co-Co Can Be on miellyttävän monipuolinen vaikkakin epätasainen poplevy, johon yhtenäisyyttä tuovat yhtyeen lauluharmoniat. Baldwin antaa albumille neljä tähteä. 

Sweetin jäsenet suhtautuivat albumiin jälkeenpäin pääasiassa kielteisesti. Steve Priest kirjoitti vuonna 1994 ilmestyneessä elämäkerrassaan, ettei edes omista sitä.Väistö & Perttunen 2003, s. 25–26. Jo Melody Maker -lehden lokakuussa 1972 ilmestyneessä haastattelussa hän nimitti levyä huonoksi. Myöhemmin myös Brian Connolly sanoi albumin olleen huono, vaikka myönsikin sen saaneen jonkin verran myönteisiä arvioita.Thompson 2010, s. 78. Mick Tuckerin mielestä albumi oli pelkkä vitsi. Sen sijaan Andy Scottin mielestä albumilla on 1970-luvun kitchissään paikkansa Sweetin diskografiassa, ja hän on kehunut Connollyn laulua kappaleessa ”Reflections”.The Sweet: Funny How Sweet Co-Co Can Be -CD-levyn kansilehti, esittelytekstin on kirjoittanut Andy Scott. SonyBMG. 2005. 82876 670662.

 Listasijoitukset 
Valtio ja listaKorkein sijoitusSuomi (Mitä Suomi soittaa)2.Tanska (Danskehitlister) 15.

 Kappaleet 
Kappaleet 2, 5, 6, ja 8 on sovittanut Fiachra Trench
Kappaleen 3 on sovittanut Pip Williams

A-puoli






B-puoli			





 CD-version bonuskappaleet (2005) 

 CD-version bonuslevy: The Early Years (2015) 









 CD-version bonuskappale (2017) 
Be with You SoonThe Sweet: Funny How Sweet Co-Co Can Be -CD-levyn takakannen tiedot. RCA Records & Sony Music. 2017. 88985481292.

 LP-version bonuskappaleet (2017) 

The Sweet: Funny How Sweet Co-Co Can Be -vinyylilevyn takakannen tiedot. RCA Records & Sony Music. 2017. 88985357601.

 Singlet 

{{single
 | single        = Co-Co
 | leveys        = 120px
 | rajaus        = 1
 | julkaisuvuosi = toukokuun loppu 1971Thompson 2010, s. 68.
 | levy-yhtiö    = RCA, Bell (Yhdysvallat)
 | kappaleet     = #Co-Co
Done Me Wrong Alright
You’re Not Wrong for Loving Me (Yhdysvallat)
 | kuvaus        = 
}}

 Tekijät 

 Muusikot 
Brian Connolly – laulu
Andy Scott – kitara, laulu
Steve Priest – bassokitara, laulu
Mick Tucker – rummut, laulu

Studiomuusikkoja (kreditoimaton)

 Tuotanto 
 Phil Wainman – tuottaja 
 Eric Holland – äänittäjä
 Richard Dodd – äänittäjä
 Ken Ley – kannen valokuva ja suunnittelu

Lähteet


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Levykauppa Äx esittää - Lempilevyni: Pertti Neumann (mukana Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be) Youtube.

Luokka:Sweetin albumit
Luokka:Vuoden 1971 esikoisalbumit