Suomen naisten jalkapallomaajoukkue

Suomen naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisissä naisten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa. Jalkapallomaajoukkueesta käytetään lempinimeä Helmarit, joka on lyhenne Helmipöllöistä. Se syntyi vuoden 2009 EM-kotikisojen aikaan Ylen aamu-tv:n juontajien pyydettyä katsojilta ehdotuksia joukkueen nimeksi.

Suomen naisten maajoukkue selvisi EM-kilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 2005. Tuloksena oli paikka välieriin, jossa Suomi hävisi mestaruuden voittaneelle Saksalle maalein 4–1. Koska pronssiottelua ei pelattu, Suomi sijoittui jaetulle kolmannelle sijalle yhdessä Ruotsin kanssa. UEFA myönsi vuoden 2009 EM-kisat Suomen järjestettäväksi, joten maajoukkue osallistui EM-lopputurnaukseen ilman karsintoja. Suomi voitti alkulohkonsa, mutta tie katkesi puolivälierätappioon Englantia vastaan. Suomi selviytyi myös Ruotsissa pelattuihin EM-kilpailuihin vuonna 2013 mutta ei päässyt alkulohkosta jatkoon, ja samoin kävi Englannissa pelatuissa EM-kilpailuissa 2022 ja Sveitsin EM-kilpailuissa 2025.

Naisten maajoukkue on vuodesta 2003 ylläpidetyllä FIFA:n ranking-listalla ollut korkeimmillaan 14. sijalla syys–marraskuussa 2005. Maaliskuussa 2019 Suomi oli rankingissa sijalla 32., joka oli maajoukkueen kaikkien aikojen alhaisin sijoitus. Viimeisin ranking-sijoitus on 26. (kesäkuu 2025). 

Palloliitto perusti naisten maajoukkueelle vuonna 2014 oman kunniakerhon, Helmet.

Historia
Maajoukkuetoiminnan alku
Naisjalkapallon viriäminen alkoi Euroopassa 1960-luvun lopulla. Ensimmäisinä Pohjoismaina Suomi, Ruotsi ja Tanska olivat mukana naisjalkapallon toiminnan aloittamisessa. Asenteet Suomessa olivat pitkään kielteisiä naisjalkapallolle, sillä lajia ei nähty soveliaana naisille. Ajatus oli vahva erityisesti miespelaajien ja -valmentajien keskuudessa.Alaja, s. 238Vehviläinen & Itkonen, s. 38

Suomessa naisten jalkapallon kilpailutoiminta alkoi 1971, ja pian tämän jälkeen Palloliitto päätti käynnistää myös Suomen naisten maajoukkueen toiminnan. Ensimmäistä maaottelua yritettiin järjestää jo 1972, mutta vastustajaa ei onnistuttu hankkimaan.Vehviläinen & Itkonen, s. 61 Helmikuussa 1973 sovittiin ensimmäisestä maaottelusta Ruotsia vastaan. Maarianhaminassa 25. elokuuta 1973 pelattu ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Maaottelua seurasi 1 540 katsojaa, ja se televisioitiin Anssi Kukkosen selostamana. Ensimmäisen maaotteluvoittonsa Suomi saavutti Ruotsia vastaan vuonna 1976 Kallhällissa käydyssä maaottelussa maalein 1–2. Ottelussa syntyi myös maajoukkueen ensimmäinen maali, jonka teki Soile Malm.Lautela & Wallén, s. 228–229

Maajoukkueen alkuvuosina maaotteluita pelattiin lähinnä muita Pohjoismaita vastaan. Tärkeimpänä maajoukkuetoiminnan kulmakivenä oli Pohjoismaiden-mestaruusturnaus, joka pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1974. Valtaosa maajoukkueen kymmenen ensimmäisen vuoden otteluista oli juuri PM-turnauksen otteluita. Niiden lisäksi Suomi kohtasi yksittäisissä otteluissa Ruotsin ja 1979 järjestetyssä epävirallisessa Euroopan-mestaruusturnauksessa Englannin ja Sveitsin. PM-turnauksessa oli aluksi mukana Suomi, Ruotsi ja Tanska. Norja liittyi mukaan 1978. Parhaimmillaan Suomi ylsi turnauksessa toiseksi 1981. Viimeinen PM-turnaus pelattiin 1982, sillä pelimäärät lisääntyivät saman vuoden syksyllä alkaneiden Euroopan-mestaruuskisojen karsintojen takia.Lautela & Wallén, s. 230

Maajoukkuetta valmensi vuoteen 1977 asti Juhani Nirkkonen. Simo Syrjävaara toimi päävalmentajana muutaman ottelun ajan 1978, ja sen jälkeen vetovastuuseen astui Kaj Österberg.Lautela & Wallén, s. 418–431

Arvokisakarsinnat vuosina 1982–1993
Uefa järjesti ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailut vuosina 1982–1984. Suomi pelasi samassa alkulohkossa Ruotsin, Norjan ja Islannin kanssa. Suomi voitti ainoastaan Islannin ja sijoittui lohkossa kolmanneksi. Myöskään kaksissa seuraavissa EM-karsinnoissa Suomi ei menestynyt. Se jäi alkulohkonsa viimeiseksi sekä vuoden 1987 että vuoden 1989 EM-kisojen karsinnoissa. Vaikka vuoden 1989 karsinnoissa alku oli lupaava, kun joukkue onnistui ottamaan pisteitä hallitsevalta mestarilta Norjalta tasapelillä ja vierasvoitolla. Lopulta Suomi jäi niukasti lohkon viimeiseksi. Karsintojen jälkeen 10 vuotta maajoukkuetta valmentanut Österberg vaihtui Jyrki Niemiseen.Lautela & Wallén, s. 230–231

Seuraavat EM-karsinnat Tanskan kisoihin vuonna 1991 toimivat samalla ensimmäisten maailmanmestaruuskilpailujen karsintoina. Suomi sijoittui uuden valmentajansa johdolla kolmanneksi neljän joukkueen alkulohkossa eikä päässyt kisoihin. EM-kisojen vuoden 1993 karsinnat alkoivat kohtuullisen hyvin, mutta lopulta Suomi jäi taas lohkon viimeiseksi Ranskan ja Tanskan jälkeen.

Syksyllä 1993 Nieminen väistyi ja Suomen uudeksi päävalmentajaksi tuli Nils Suomalainen. Hänen ensimmäiset karsintansa sujuivat hyvin: Suomi sijoittui karsintalohkossaan Norjan jälkeen toiseksi, mutta ei selviytynyt EM-kisoihin vuonna 1995. Suomalaisen kaudella vuonna 1994 käynnistyi myös kansainvälinen kutsuturnaus Algarve Cup, josta on tullut arvokisojen jälkeen merkittävin naisten turnaus. Suomi oli mukana jo ensimmäisessä turnauksessa, jossa se jäi kuudesta osallistujajoukkueesta viimeiseksi.Lautela & Wallén, s. 232

Eteneminen jatkokarsintoihin vuosina 1996–2001
Keväällä 1996 kesken EM-karsintojen Nils Suomalainen jätti tehtävänsä ja tilalle astui Reima Kokko. Karsinnat päättyivät kolmanteen sijaan ja sitä kautta jatkokarsintaan, jossa Ranska löi Suomen selkeästi yhteismaalein 5–0. Vuoden 1999 maailmanmestaruuskisat olivat ensimmäiset, joihin järjestettiin erilliset karsinnat. Suomi pääsi ensi kertaa pelaamaan lohkossa, jossa ei ollut yhtään perinteisesti kovatasoista Pohjoismaata.Vehviläinen & Itkonen, s. 100 Suomi pelasi karsinnoissa hyvin ja sijoittui lohkonsa toiseksi. Joukkue hävisi vain lohkon voittaneelle Italialle. Suomi pääsikin kaksiosaiseen jatkokarsintaan, jossa vastaan asettui Venäjä. Ensimmäisen ottelun Suomi hävisi vieraissa 2–1, mutta teki arvokkaan vierasmaalin. Kotiottelussa, ennätysyleisön edessä, Suomi siirtyi ensimmäisellä jaksolla 1–0-johtoon, mikä olisi riittänyt kisapaikkaan, mutta Venäjä tasoitti ja voitti lopulta pelin 2–1.Lautela & Wallén, s. 232–233

Myös seuraavissa, vuoden 2001 EM-kisojen, karsinnoissa Suomi eteni jatkokarsintaan oltuaan lohkossaan kolmas. Tällä kertaa oli Ruotsin vuoro romuttaa maajoukkueen unelma arvokisoista yhteismaalein 10–3. Tappion jälkeen Kokko lopetti päävalmentajana, ja hänen seuraajakseen valittiin Michael Käld.Lautela & Wallén, s. 233

EM-kisat Englannissa vuonna 2005
Michael Käldin ensimmäiset arvokisakarsinnat vuoden 2003 MM-kisoihin eivät sujuneet hyvin, sillä Suomi voitti ainoastaan yhden pelaamistaan kuudesta ottelusta. Vuoden 2005 EM-kisojen karsinnat alkoivat niin ikään hiukan vaisusti Suomen jäätyä kotitasapeliin Sveitsiä ja Italiaa vastaan sekä hävittyään Ruotsille vieraissa. Sen jälkeen Suomi ei kuitenkaan enää kokenut tappioita ja lopulta se sijoittui kolmanneksi viiden joukkueen lohkossa. Jatkokarsintaan vastaan arvottiin omassa lohkossaan toiseksi sijoittunut Venäjä. Kotiottelussaan Suomi kukisti Venäjän numeroin 1–0 ja ratkaisevassa 2. osaottelussa Venäjä kaatui Moskovassa 3–1.

Suomen lohkoon arvottiin isäntämaa Englanti, Ruotsi ja Tanska. Suomen ja koko turnauksen avausottelussa vastassa oli Englanti. EM-kisahistorian ennätysyleisön edessä Suomi joutui jo 0–2-tappiolle, mutta nousi vielä tasoihin vajaa minuutti ennen peliajan täyttymistä Anna-Kaisa Rantasen ja Laura Kalmarin maaleilla. Karen Carney iski kuitenkin lisäajalla Englannille voiton.

Toisessa ottelussa Suomi kohtasi Ruotsin. Ruotsi hallitsi peliä, mutta Suomi onnistui puolustuksessa ja ottelu päättyi tasan 0–0. Alkulohkon viimeisestä ottelusta Suomi tarvitsi voiton Tanskasta, jotta se pääsisi välieriin. Suomi taisteli itsensä avausjaksolla 2–0-johtoon, mutta Tanska kavensi hetki ennen taukoa. Toisella jaksolla Tanska painosti, mutta ei saanut maalia ja Suomi eteni välieriin.

Välierässä Suomea vastaan asettui Saksa. Saksa siirtyi pelin alkuminuuteilla 3–0-johtoon. Suomi ei enää toipunut ja lopulta Saksa voitti lukemin 4–1. Saksa voitti lopulta Euroopan-mestaruuden.

Maajoukkueen esitykset EM-kisoissa huomioitiin Vuoden urheilija -gaalassa palkitsemalla se vuoden joukkueena ja valmentaja Käld vuoden valmentajana. Menestyksen myötä naisten maajoukkue nousi myös Olympiakomitean tuen piiriin, minkä tavoitteena oli edistää sen pääsyä 2007 MM-kisoihin ja sitä kautta karsimaan Pekingin vuoden 2008 olympialaisiin pääsystä. Suomen joukkueen keskikenttäpelaaja Anne Mäkinen valittiin EM-kisojen parhaaksi pelaajaksi.

MM-kisojen karsinnat vuonna 2007
Naisten maajoukkue pyrki jatkamaan menestystään vuoden 2007 maailmanmestaruuskisojen karsinnoissa tähtäimenään ensimmäinen MM-kisapaikka. Samaan karsintalohkoon tuli EM-kisoissa juuri kohdattu Tanska. Suomi aloitti karsinnat voitoilla Puolasta ja Belgiasta, mutta sen jälkeen kotikentällä tuli karvas tappio Espanjalle. Enempää tappioita Suomi ei kärsinyt ennen ratkaisevia kahta viimeistä ottelua Tanskaa vastaan. Kotiottelun Suomi voitti 2–1 ja sen myötä vieraspelistä riitti kisapaikkaan tasapeli. Tanska voitti kuitenkin ottelun 1–0 toisen jakson maalilla ja eteni kisoihin.

Euroopan-mestaruuskisojen menestyksen jälkeen Palloliitto päätti hakea vuoden 2009 EM-kisoja Suomeen. Kisoja haki myös Alankomaat, mutta heinäkuussa 2006 UEFA myönsi turnauksen Suomelle.

EM-kisat Suomessa 2009
Suomi arvottiin kotikisoissaan samaan lohkoon Alankomaiden, Tanskan ja Ukrainan kanssa.

Suomen turnaus alkoi loistavasti. Avausottelussa Suomi voitti ennakkosuosikkina otteluun lähteneen Tanskan Maija Saaren maalilla 1–0 vaikka Tanska hallitsi varsinkin ottelun ensimmäistä jaksoa. Suomi varmisti alkulohkon voiton jo toisessa ottelussaan, kun se kaatoi Alankomaat 2–1 kahdella Laura Österberg Kalmarin osumalla. Alkulohkon merkityksettömässä päätösottelussa Suomi kärsi tappion Ukrainalle lukemin 0–1. Turussa pelatussa puolivälierässä Suomi sai vastaansa Englannin. Englanti siirtyi johtoon vartin pelin jälkeen eikä enää luopunut siitä. Lopulta se voitti ottelun 3–2 ja eteni lopulta aina finaaliin saakka.

MM-kisojen karsinnat 2011
EM-kisojen jälkeen useita kokeneita pelaajia kuten Anne Mäkinen, Sanna Valkonen ja Jessica Julin lopetti maajoukkueuransa. Myös Käldin sopimus päättyi kisoihin, mutta hän jatkoi päävalmentajana vuoden loppuun asti, sillä heti EM-kisojen jälkeen alkoivat karsinnat seuraaviin MM-kisoihin. Joulukuussa Käldin korvaajaksi palkattiin ruotsalainen Andrée Jeglertz, mutta sitä ennen Suomi aloitti karsinnat Käldin johdolla erinomaisesti voittamalla neljä ensimmäistä peliään. Jeglertzin alaisuudessa Suomi ylsi vierastasapeliin Italiaa vastaan ja voitti kotona Portugalin 4–1. Ratkaisevassa kotiottelussa tappiotonta Italiaa vastaan Suomi kuitenkin hävisi 1–3 ja menetti mahdollisuutensa lohkovoittoon, joka olisi oikeuttanut jatkokarsintaan.

EM-kisojen karsinnat 2013
EM-karsinnat alkoivat syksyllä 2011 6–0-voitolla Virosta, jota seurasi 2–2-tasapeli Valko-Venäjää vastaan. Maajoukkueessa jatkui edellisten MM-karsintojen trendi maajoukkueen rungon nuoretessa, kun maajoukkueen kapteeni Tiina Salmén ilmoitti peliuransa loppumisesta Valko-Venäjä-ottelun jälkeen.. Myös Laura Österberg Kalmari ilmoitti julkisuuteen keväällä 2012 peliuransa päättyneen.

Keväällä 2012 Suomi voitti Slovakian kahdesti. Ensin vieraissa 0–1 ja sen jälkeen kotona 2–0. Jälkimmäisessä Slovakia-ottelussa maajoukkueen tärkeimmäksi maalintekijäksi noussut Linda Sällström loukkasi polvensa ja hän oli polvivamman vuoksi pitkään sivussa maajoukkueen toiminnasta. Kesällä 2012 Suomi voitti ensin vieraissa Ukrainan maalein 1–2 ja sen jälkeen Valko-Venäjän kotona 4–0.

Paikka vuoden 2013 EM-lopputurnaukseen sinetöityi syyskuussa pelatussa toiseksi viimeisessä ottelussa Tallinnassa Viroa vastaan, jonka Suomi voitti 0–5 ja varmisti näin lohkovoiton itselleen. Suomi kärsi karsintojen ainoan tappionsa neljä päivää Viro-voiton jälkeen merkityksettömässä päätösottelussa Ukrainaa vastaan maalein 1–2.

EM-kisat Ruotsissa 2013
Suomi aloitti valmistautumisensa vuoden 2013 Ruotsin EM-kisoihin heti vuoden alussa. Hyökkääjä Linda Sällström palasi maajoukkueen vahvuuteen tammikuussa pelaten puolikkaan harjoitusottelun, mutta loukkasi leikatun polvensa jo maaliskuun alussa Cyprus Cupin ensimmäisissä harjoituksissa ja näin ollen maajoukkue koki kovan kolauksen Sällströmin jouduttua jättämään EM-kisat väliin. Lisää huonoja uutisia Suomi sai kesäkuun alussa, kun myös maajoukkueen kapteeni Maija Saari loukkasi polvensa ja hänkin joutui jäämään sivuun EM-lopputurnauksesta.

Suomi joutui kovatasoiseen A-lohkoon, jossa pelasivat Ruotsi, Italia, Tanska ja Suomi. Suomi pelasi kaksi tasapeliä ja jäi lohkonsa viimeiseksi.

 EM-kisojen karsinnat 2017 
Suomi on kesäkuuhun 2016 mennessä voittanut karsinnoissa Montenegron ensin 17. syyskuuta 2015 Turussa 2–0 (1–0) ja vieraissa 12. huhtikuuta 2016 Petrovacissa 7–1 (3–1), voittanut Irlannin 21. syyskuuta 2015 vieraissa Dublinissa 2–0 (1–0) ja 3. kesäkuuta 2016 Valkeakoskella 4–1 (2–0), hävinnyt 27. lokakuuta 2015 Espanjalle Helsingissä 1–2 (1–2) ja pelannut 7. kesäkuuta 2016 Helsingissä tasan 0–0 Portugalin kanssa. Joukkueella on 13 pistettä ollen lohkossaan toisena Espanjan jälkeen. Lohkovoittaja ja kuusi parasta kakkosta menevät suoraan kisoihin. Loput kaksi lohkokakkosta pelaavat jatkokarsinnan pääsystä kisoihin. Jäljellä ovat vielä ottelut Portugalia vastaan vieraissa 16. syyskuuta 2016 ja vieraissa 20. syyskuuta 2016 Espanjaa vastaan. Suomella katsottiin olevan hyvät mahdollisuudet selvitä kisoihin, mutta näin ei käynyt.

 EM-kisojen karsinnat 2021 
Suomi sijoitettiin karsintalohkoon E yhdessä Albanian, Kyproksen, Portugalin ja Skotlannin kanssa. Karsintapelit osuivat suurelta osin koronaviruspandemian aikaan. Vuoden 2020 lopussa Suomi johti lohkoa kaksi kierrosta ennen loppua ja oli varmistanut vähintään jatkokarsintapaikan. Helmikuussa 2021 Suomi pelasi Portugalia vastaan ja voitti ottelun Linda Sällströmin maalilla 1–0 ja varmisti näin paikkansa EM-kilpailujen lopputurnaukseen. Alun perin kesälle 2021 suunniteltu lopputurnaus oli jo aiemmin siirretty koronaviruspandemian vuoksi pelattavaksi heinäkuussa 2022 Englannissa.

 EM-kisat Englannissa 2022 
Vuoden 2022 EM-kisoissa Suomi arvottiin B-lohkoon yhdessä Espanjan, Tanskan ja Saksan kanssa. Avausottelussa Espanjaa vastaan 8. heinäkuuta Suomi sai unelma-alun Linda Sällströmin siirtäessä Suomen johtoon jo avausminuutilla. Suomi hävisi kuitenkin lopulta maalein 4–1. Toisessa ottelussa Tanska oli Pernille Harderin 72. minuutin osuman myötä vahvempi maalein 1–0. Lohkovaiheen viimeisessä ottelussa Saksa kaatoi Suomen maalein 3–0 ja jätti Suomen näin lohkojumboksi pisteittä.

 MM-kisojen karsinnat 2023 
Karsinnat MM-kisoihin 2023 alkoivat syksyllä 2021 ja päättyivät syksyllä 2022. Suomi sijoitettiin A-karsintalohkoon yhdessä Ruotsin, Irlannin, Slovakian ja Georgian kanssa. Suomi keräsi lopulta kahdeksasta pelistään yhteensä kymmenen pistettä, sijoittuen lohkossa kolmanneksi Ruotsin ja Irlannin jälkeen, eikä näin onnistunut etenemään MM-kisoihin.

 Kansojen liiga 2023–2024 
Suomi sijoitettiin uudessa Kansojen liigassa syksyllä 2023 B-liigan lohkoon 2 yhdessä Kroatian, Romanian ja Slovakian kanssa. Suomi pelasi avausottelunsa syyskuussa 2023 Turussa Slovakiaa vastaan ja voitti ottelun 4–0. Suomi voitti lopulta lohkonsa viidellä voitolla ja yhdellä tasapelillä. Näin Suomi nousi A-liigaan, samalla varmistaen myös vähintään jatkokarsintapaikan EM-kisoihin 2025.

 EM-kisojen karsinnat 2025 
Karsintauudistuksen myötä Suomi sijoitettiin A-liigan karsintalohkoon yhdessä Norjan, Italian ja Alankomaiden kanssa. Lohkon kaksi ensimmäistä etenivät suoraan EM-kisoihin ja kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet pääsivät jatkokarsintoihin. Avausottelunsa Suomi hävisi Oslossa Norjalle maalein 4–0. Suomi onnistui kuitenkin muutamaa päivää myöhemmin kaatamaan Italian kotonaan Oona Seveniuksen voittomaalilla maalein 2–1. Alankomaille Suomi hävisi vierasottelussa maalein 1–0, mutta onnistui kotikentällä nousemaan 1–1-tasapeliin. Näin Suomen haaveet suorasta kisapaikasta pysyivät elossa ennen karsinnan päätösotteluita Norjaa ja Italiaa vastaan heinäkuussa 2024. Tampereella Suomi onnistui Emma Koiviston lisäajan osumalla nousemaan 1–1 tasapeliin Norjaa vastaan. Unelma suorasta kisapaikasta kuitenkin romuttui päätöskierroksen 4–0-tappioon Italiaa vastaan.

Jatkokarsintojen ensimmäisellä kierroksella Suomen vastustajakasi arvottiin Montenegro. Voitolla Suomi etenisi jatkokarsintojen toiselle ratkaisevalla kierrokselle Unkari–Skotlanti -otteluparin voittajaa vastaan. Linda Sällströmin alkuhetkien osumalla Suomi nappasi vierasvoiton Montenegrosta maalein 0–1. Toisessa osaottelussa Tampereella Suomi iski peräti viisi maalia Montenegron verkkoon ja eteni jatkokarsintojen toiselle kierrokselle yhteismaalein 6–0. Toisella kierroksella vastaan asettui Skotlanti. Ensimmäinen osaottelu Skotlannissa päättyi maalittomaan tasapeliin. Helsingissä Suomi voitti Natalia Kuikan ja Nea Lehtolan maaleilla ottelun 2–0 (yhteismaalit 2–0) ja eteni Sveitsissä kesällä 2025 pelattaviin EM-kisoihin.

 Kansojen liiga 2025 
Kansojen liigassa 2025 Suomi sijoitettiin B-liigassa samaan lohkoon Serbian, Unkarin ja Valko-Venäjän kanssa. Suomi hävisi avausottelunsa helmikuussa 2025 Serbialle vieraskentällä maalein 1–0. Toisessa ottelussa Suomi haki vierasvoiton Unkarista Eva Nyströmin rangaistuspotkuosumalla maalein 0–1.

Pelipaikkakunnat

+ Yleisimmät kotipelien kaupungit Kaupunki Ottelut Helsinki 17 Vantaa  11 Espoo  6 Pietarsaari 6 Tampere 5 Turku 5

Naisten maajoukkueella ei ole vakituista kotikenttää. Maaotteluita on sen sijaan pelattu eri kentillä ympäri Suomea. Ensimmäiset kotiottelut pelattiin Maarianhaminassa ja sen jälkeen pelejä on pelattu yhteensä 26 eri paikkakunnalla. Eniten maaotteluita on pelattu pääkaupunkiseudulla eli Helsingissä, Espoossa ja Vantaalla. Pääkaupunkiseudun ulkopuolella eniten maaotteluita on ollut Pietarsaaressa, Turussa ja Tampereella.

Maajoukkueen otteluista suuri osa on pelattu Suomen ulkopuolella (vuoden 2009 loppuun mennessä noin 70 prosenttia). 1970-luvulla maaotteluita pelattiin pääasiassa PM-turnauksessa, jonka emännyys kiersi Pohjoismaiden välillä ja näin ollen Suomessa pelattiin vain kolmen tai neljän vuoden välein. 1990-luvulta lähtien taas merkittävä osa Suomen arvokisakarsintojen ulkopuolisista peleistä on tullut vuosittaisesta Algarve Cupista Portugalissa. Eniten vierasotteluita on pelattu Algarve Cupin pelipaikkakunnilla Lagosissa (13), Olhãossa (8) ja Portimãossa (7). Talvesta 2012 lähtien Suomi on vuosittain osallistunut Algarve Cupin sijaan Kyproksella pidettävään Cyprus Cupiin. Vuonna 2022 Suomi osallistui ensimmäistä kertaa Ranskassa pelattavaan Tournoi de Franceen.

Maajoukkueen suosio
pienoiskuva|oikea|350px|Naisten maajoukkueen kotiotteluiden yleisökeskiarvo vuosittain.

Maajoukkueen alkuaikoina 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa kotiotteluiden yleisömäärät vaihtelivat tuhannen katsojan molemmin puolin. Maajoukkueen ensimmäisessä ottelussa katsojia oli 1 540, jonka yli päästiin vasta yli 10 vuotta myöhemmin. Elokuussa 1985 Porissa pelatussa Suomen ja Belgian välisessä ottelussa oli katsojia 2 352. 1980-luvun keskivaiheilla maaotteluissa kävi normaalisti 1 000 – 2 000 katsojaa. 1990-luvulla maajoukkueen yleisömäärät lähes romahtivat. Vain harvoin päästiin yli 1 000 katsojan kunnes Suomen hyvä menestys MM-karsinnoissa veti jatkokarsintaotteluun Olympiastadionille 3 326 katsojaa lokakuussa 1998. 2000-luvulla yleisömäärä naisten maajoukkueen otteluissa on tasaisesti kasvanut ja 2005 EM-kisojen jälkeen katsojakeskiarvo on noussut yli kolmen tuhannen. Maajoukkueen yleisöennätys kotikentällä oli ennen vuoden 2009 EM-kisoja 5 892 katsojaa Olympiastadionilla 30. lokakuuta 2005 pelatusta MM-karsintaottelusta Espanjaa vastaan. Ennätys rikkoutui odotetusti kisojen avausottelussa Tanskaa vastaan, kun ottelua seurasi 16 324 katsojaa. Kotikisoissa Suomen otteluissa oli yleisöä keskimäärin 12 355.

Mediassa naisjalkapallon ja naisten maajoukkueen näkyvyys on ollut alun uutuudenviehätyksen jälkeen suhteellisen vähäistä.Lautela & Wallén, s. 240–241 Vuonna 2002 naisten maajoukkueen otteluita alettiin näyttää säännöllisesti televisiossa, kun Palloliitto solmi televisiointisopimuksen YLEn kanssa.Vehviläinen & Itkonen, s. 115 Vasta 2005 EM-kisat todella herättivät kiinnostusta. Televisiossa maajoukkueen näkyvyys kasvoi vuonna 2005 15-kertaiseksi ja lehdistössä 20-kertaiseksi verrattuna vuoteen 2003. Televisiossa EM-kisojen välierää katsoi 405 000 katsojaa ja ottelu oli kanavallaan viikon kahdeksanneksi katsotuin lähetys. Suomen järjestämissä 2009 EM-kilpailuissa maajoukkueen otteluita seurasi televisiosta keskimäärin yli 300 000 katsojaa.

 Tunnukset 
Naisten jalkapallomaajoukkueen, kuten muidenkin Suomen jalkapallomaajoukkueiden, tunnusvärit ovat valkoinen ja sininen. Maajoukkueen ensisijainen peliasu vuonna 2022 koostuu valkoisesta pelipaidasta, jonka etupuolella on sininen risti, sekä valkoisista pelihousuista ja -sukista. Toissijainen peliasu on puolestaan sininen pelipaita luontoisilla yksityiskohdilla sekä siniset pelihousut ja -sukat.

Suomen jalkapallomaajoukkueiden yhteisesti käyttämä nykyinen tunnus lanseerattiin vuoden 2009 alussa, jolloin sen ottivat ensimmäisenä käyttöön naisten maajoukkue ja alle 21-vuotiaiden maajoukkue. Tunnus on kolmikantaisessa kilvessä oleva Suomen lippu, jonka päällä lukee ”Suomi”.

 Joukkue 2025 
Seuraavat pelaajat nimettiin Suomen joukkueeseen Kansojen liigan otteluihin Valko-Venäjää ja Unkaria vastaan huhtikuussa 2025. 

Ottelu- ja maalimäärät päivitetty 8. huhtikuuta 2025 Unkaria vastaan pelatun Kansojen liigan ottelun jälkeen.
 # Pel. Nimi Syntymäaika (ikä) Ottelut Maalit Seura 1 M Anna Koivunen  3 0  Djurgårdens IF 12 M Anna Tamminen  2 0  Dijon 23 M Tinja-Riikka Korpela  128 0  Servette FC 2 P Elli Pikkujämsä  35 1  Racing Louisville 2 P Helmi Raijas  1 0  Växjö DFF 3 P Eva Nyström  28 2  West Ham United 5 P Emma Koivisto  108 7  AC Milan 6 P Joanna Tynnilä  19 0  SK Brann 10 P Emmi Siren  6 0  FC Nordsjælland 11 P Nora Heroum  92 2  Sampdoria 16 P Nea Lehtola  11 2  SK Brann 13 PMaaria Roth 0 0 HJK 4 KK Vilma Koivisto  9 1  Linköpings FC 7 KK Adelina Engman  93 12 Como 8 KK Olga Ahtinen  73 4  Tottenham Hotspur 9 KKKatariina Kosola 19 3 Malmö FF 13 KK Oona Siren  21 0  West Ham United 19 KK Anni Hartikainen  13 1  FC Rosengård 20 KK Eveliina Summanen  73 14  Tottenham Hotspur 14 H Heidi Kollanen  39 3  Vittsjö GIK 15 H Aino Kröger  2 0  KuPS 17 H Sanni Franssi  88 5  Real Sociedad 18 H Linda Sällström  149 62  Vittsjö GIK 21 H Oona Sevenius  24 5  FC Rosengård 22 H Lilli Halttunen  3 1  Linköpings FC

 Viimeaikaiset pelaajat 
Seuraavat pelaajat on myös valittu Suomen joukkueeseen viimeisten 12 kuukauden aikana.
 Pel. Nimi Syntymäaika (ikä) Ottelut Maalit Seura Viimeisin maajoukkuekutsu MMilla-Maj Majasaari 2 0 Crystal Palacev.  25. helmikuuta 2025 MAnna Tamminen 15 0 Hammarby IFv.  21. helmikuuta 2025 PNatalia Kuikka 98 4 Chicago Red Starsv.  21. helmikuuta 2025 P Sanni Ojanen  0 0  Vittsjö GIK v.  16. heinäkuuta 2024 KKTao Stark 0 0 KuPSv.  25. helmikuuta 2025 KKRia Öling 91 11 Crystal Palacev.  25. helmikuuta 2025 KK Emmi Alanen  109 22  Kristianstads DFF v.  3. joulukuuta 2024 KKSofia Määttä  1 0  Glasgow City v.  29. lokakuuta 2024 KK Lotta Kalske  0 0  HJK v.  16. heinäkuuta 2024KK Minea Lassas00 KIF Örebro v.  4. kesäkuuta 2024 HDana Leskinen 2 0 IFK Norrköpingv.  29. marraskuuta 2024 H Lotta Lindström  4 0  London City Lionesses v.  16. heinäkuuta 2024 HJutta Rantala  31 10  Leicester City v.  16. heinäkuuta 2024

 Päävalmentajat 

 Juhani Nirkkonen oli naisten maajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja. Hän toimi tehtävässään viisi vuotta, joiden aikana Suomi pelasi harvakseltaan. Ensimmäisenä vuotena hänellä oli apunaan HIFK:n valmentaja Roland Wiik. Nirkkonen erosi tehtävästään 1977.
 Simo Syrjävaara toimi vuoden 1978 väliaikaisena päävalmentajana. Hän siirtyi tehtävään miesten A-maajoukkueen valmentajan paikalta. Käytännössä Syrjävaaran pesti kattoi Pohjoismaiden-mestaruusturnauksen kolme ottelua.
 Kaj Österberg, entinen maajoukkuepelaaja, aloitti päävalmentajana 1979. Hänen johdollaan Suomi osallistui ensimmäistä kertaa arvokisojen karsintoihin, mutta ilman suurempaa menestystä. Suomi jäi yleensä lohkon viimeiseksi, mutta parhaimmillaan se oli vain pisteen päässä jatkoon 1989 EM-kisoihin päässeestä Norjasta. Österberg luopui tehtävästään karsintojen jälkeen ja hän on naisten maajoukkueen pitkäaikaisin päävalmentaja.
 Jyrki Nieminen korvasi Österbergin syksyllä 1989. Hänen apunaan toimi Jutta Rautiainen. Nieminen oli päävalmentajana kaksissa EM-karsinnoissa, joissa Suomi saavutti vain yhden voiton. Huonon menestyksen takia Nieminen päätti ettei jatka tehtävässään enää sopimuksensa päättyessä syksyllä 1992.
 Nils Suomalainen valittiin Niemisen tilalle keväällä 1993. Hän oli aiemmin valmentanut muun muassa PP-Futiksen ja Helsinki Unitedin naisten mestaruuteen. Suomalaisen apuvalmentajana toimi entinen maajoukkuepelaaja Ulla Kaasinen. Suomalaisen johdolla Suomi onnistui hyvin 1995 EM-kisojen karsinnoissa jääden lohkossaa toiseksi. Seuraavat karsinnat jäivät häneltä kesken, sillä hän erosi siviilityönsä kiireiden takia keväällä 1996.
 Reima Kokko oli yllättävä valinta Suomalaisen tilalle. Hän ei ollut aiemmin edes nähnyt yhtään naisten ottelua. Kokko onnistui kuitenkin johdattamaan 1996–2000 kestäneen kautensa aikana Suomen kerran MM- ja EM-jatkokarsintaotteluun. Kummallakin kerralla Suomi hävisi ja jälkimmäisen tappion jälkeen Kokko päätti erota.
 Michael Käld aloitti päävalmentajana vuoden 2001 alussa. Siviiliammatiltaan opettajana toiminut Käld oli aluksi edeltäjiensä tapaan sivutoiminen. Hän johdatti Suomen ensimmäistä kertaa arvokisoihin, kun maajoukkue selvitti tiensä 2005 EM-kisoihin. Kisoissa Suomi pääsi välieriin. Käldistä tuli 2009 maajoukkueen ensimmäinen täysipäiväinen päävalmentaja osana EM-kotikisoihin valmistautumista. Kotikisojen jälkeen Käld valmensi maajoukkuetta vielä vuoden 2009 loppuun asti.
 Andrée Jeglertzistä tuli naisten maajoukkueen ensimmäinen ulkomainen päävalmentaja, kun hän aloitti 2010 alussa. Aiemmin hän oli toiminut muun muassa Djurgårdens IF:n ja Umeå IK:n päävalmentajana. Jeglertzin toimenkuva oli päätoiminen. Hänen pestinsä päättyi vuoden 2017 EM-kisojen karsintoihin, joista Suomi ei selviytynyt kisoihin.
 Anna Signeul aloitti päävalmentajana syksyllä 2017. Hänet erotettiin heinäkuussa 2022. 
 Marko Saloranta hoiti päävalmentajan tehtäviä väliaikaisesti 2016–2017 kunnes Anna Signeul vapautui Skotlannin naisten maajoukkueen peräsimestä kesän 2017 EM-turnauksen jälkeen. Signeulin erottamisen jälkeen 2022 Saloranta toimi alkuun väliaikaisena valmentajana ja myöhemmin päätoimisena.

 Tilastot 
 Valmentaja VuodetOVTH% Saavutukset   1973–1977  12  1  1  10  8,33   1978  3  1  1  1  33,33   1979–1989  44  13  12  19  29,55    1989–1992  24  3  4  17  12,50   1993–1996  24  4  5  15  16,67   1996–2000  46  11  3  32  23,91   2001–2009  107  35  22  50  32,71 EM 2005: välierätEM 2009: puolivälierät   2010–2016 45 17 8 20 37,78 EM 2013: alkulohko  Anna Signeul2017–2022 EM 2022: alkulohko  Marko Saloranta2022– Yhteensä 305 85 56 164 27,87
 Tilastot päivitetty 7.2.2014 

Turnaushistoria
Selite: O – Ottelut, V – Voitot, T – Tasapelit, H – Häviöt

Maailmanmestaruuskilpailut

 Vuosi Kierros Lopputurnaus Karsinnat O V T H O V T H  1991 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  6  1  2  3  1995 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  6  2  3  1  1999 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  8  3  1  4  2003 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  6  1  0  5  2007 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  8  5  1  2  2011 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  8  6  1  1  2015 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  10  7  0  3  2019 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  8  3  1  4  2023 Ei selviytynyt karsinnoista  –  –  –  –  8  3  1  4 Yhteensä 0 / 9  –  –  –  –  68  31  10  27
 Euroopan-mestaruuskilpailujen karsinnat toimivat samalla 1991 ja 1995 MM-kisojen karsintoina.

Euroopan-mestaruuskilpailut

 Vuosi Kierros Lopputurnaus Karsinnat O V T H O V T H 1984 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  6  2  0  4  1987 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  6  1  2  3  1989 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  6  1  2  3  1991 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  6  1  2  3  1993 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  4  0  2  2  1995 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  6  2  3  1  1997 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  8  1  1  6  2001 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  8  2  0  6  2005 Välierät  4  1  1  2  10  5  4  1  2009 Puolivälierät  4  2  0  2  –  –  –  –  2013 Lohkovaihe  3  0  2  1  8  6  1  1  2017 Ei selviytynyt kisoihin  –  –  –  –  8  4  1  3  2022 Lohkovaihe  3  0  0  3  8  7  1  0 Yhteensä 4 / 13  14  3  3  8  84  32  19  33

Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut

 Vuosi Sijoitus O V T H  1974  3 / 3  2  0  0  2  1975  3 / 3  2  0  0  2  1976  3 / 3  2  0  0  2  1977  3 / 3  2  0  0  2  1978  3 / 4  3  1  1  1  1979  3 / 4  3  1  1  1  1980  4 / 4  3  0  2  1  1981  2 / 4  3  1  1  1  1982  4 / 4  3  0  1  2 Yhteensä 23  3  6  14

Algarve Cup

 Vuosi Sijoitus O V T* H 1994  6 / 6  3  0  0  3 1995  5 / 8  4  1  1  2 1996  8 / 8  4  0  0  4 1997  6 / 8  4  1  0  3 1998  8 / 8  4  0  1  3 1999  8 / 8  4  0  1  3 2000  7 / 8  4  1  0  3 2001  7 / 8  4  1  0  3 2002  7 / 12  4  1  0  3 2003  6 / 12  4  0  2  2 2004  9 / 12  4  1  0  3 2005  10 / 12 4  0  1  3 2006  7 / 11  4  1  1  2 2007  6 / 12  4  1  0  3 2008  8 / 12  4  0  0  4 2009  7 / 12  4  0  1  3 2010  8 / 12  4  0  1  3 2011  10 / 12  4  0  0  4 Yhteensä 71  8  9  54
 Tasapeleissä mukana sijoitusottelut, jotka ratkesivat rangaistuspotkukisassa

Cyprus Cup

 Vuosi Sijoitus O V T* H 2012  6 / 12  4  1  1  2 2013  7 / 12  4  1  1  2 2014  12 / 12  4  0  1  3 2015  9 / 12  4  1  1  2 2016  8 / 8  4  0  1  3 2018  11 / 12  4  1  1  2 2019  9 / 12  4  1  1  2 2020  2 / 5  3  1  1  1 Yhteensä 31  6  8  17
 Tasapeleissä mukana sijoitusottelut, jotka ratkesivat rangaistuspotkukisassa
 Vuonna 2020 pelattiin vain viidellä joukkueella alkusarja, jossa jokainen joukkue pelasi vain 2 tai 3 ottelua

Pelaajaennätykset

Linda Sällström on eniten maaotteluita pelannut ja eniten maaleja tehnyt pelaaja naisten maajoukkueessa. Sällströmillä on tilillään 149 maaottelua, joissa hän on onnistunut maalinteossa 62 kertaa. Sällström ohitti maalintekijätilastossa Laura Österberg Kalmarin EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan lokakuussa 2019 ja ottelutilastossa Anna Westerlundin Kansojen liigan ottelussa Valko-Venäjää vastaan huhtikuussa 2025. Ensimmäisenä suomalaisena naisena sataan maaotteluun ylsi Anne Mäkinen maaliskuussa 2006. 

Eniten otteluita
 Sija Nimi Vuodet Ottelut Maalit 1. Linda Sällström 2007–  149 62 2. Anna Westerlund 2008–2022 147 4 3. Laura Österberg Kalmari 1996–2011 130 41 4. Tinja-Riikka Korpela 2007– 128 0 5. Tuija Hyyrynen 2007–2022 121 3 6. Sanna Valkonen 1995–2009 120 77. Anne Mäkinen 1991–2009 118 16 Jessica Julin 1997–2009 118 4 9. Emmi Alanen 2010– 109 22 10. Emma Koivisto 2012– 108 7

Eniten maaleja

 Sija Nimi Vuodet Maalit Ottelut 1. Linda Sällström 2007– 62 149 2. Laura Österberg Kalmari 1996–2011 41 130 3. Sanna Talonen 2004–2014 36 103 4. Emmi Alanen 2010– 22 109 5. Annica Sjölund 2006–2014 17 69 6. Anne Mäkinen 1991–2009 16 118 7. Eveliina Summanen 2017– 14 738. Heidi Kackur 1999–2005 12 48 Adelina Engman 2012– 12 9310. Maija Saari 2007–2016 11 94 Ria Öling 2009– 11 91

 Aktiiviset pelaajat lihavoitu. Tilastot päivitetty 10. huhtikuuta 2025 Palloliiton sivuilta löytyvien tietojen perusteella.

 Katso myös 
Luettelo Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen otteluista
Suomen alle 20-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Naisten jalkapallomaajoukkue Suomen Palloliiton sivuilla
 Kansainvälisen naisjalkapalloilun historiasivusto


Luokka:Naisten jalkapallomaajoukkueet
Luokka:Suomen jalkapallomaajoukkueet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit