Riikka Sallinen

Hanna-Riikka Sallinen (ent. Välilä, o.s. Nieminen, s. 12. kesäkuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen uransa päättänyt palloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on pelannut Suomen-mestaruustasolla jääkiekkoa, jääpalloa, kaukalopalloa ja pesäpalloa. Jääkiekossa hän saavutti kaksi olympiapronssia, yhden MM-hopean, kuusi MM-pronssia ja kolme EM-kultaa. Kaukalopallossa hän voitti EM-kultaa vuonna 1989. SM-mitaleita hänellä on eri lajeissa yli 20 kappaletta ja lisäksi hänet on valittu vuoden suomalaiseksi naisjääkiekkoilijaksi vuosina 1994 ja 1998 sekä vuoden naispesäpalloilijaksi vuosina 1989, 1992 ja 1993. Marraskuussa 2022 Sallinen valittiin kolmantena suomalaisena jääkiekon Hockey Hall of Fameen. Hän on kaikkien aikojen ensimmäinen sinne valittu eurooppalainen naispelaaja ja kaikkiaan yhdeksäs nainen.

Nieminen avioitui vuonna 2018 entisen teatteriohjaajan ja näyttelijän ja nykyisen ortopedisen osteopaatin Petteri Sallisen kanssa. Aiemmin hän oli avioliitossa vuodesta 2002 alkaen jääkiekkoilija Mika Välilän kanssa. Riikka Sallisen isä Eero Nieminen on pesäpallon SM-mitalisti 1960-luvulta, ja hänen veljensä Lasse on SM-mitalisti jääkiekossa ja Juha SM-mitalisti pesäpallossa.

 Jääkiekkoura 
Sallinen pelasi vuosina 1988–2002 naisten SM-sarjassa 116 ottelua, tehden 179 maalia ja antaen 163 maalisyöttöä. Tehopisteitä kertyi yhteensä 342. Rangaistusminuutteja kertyi 30. Hän edusti tuona aikana Etelä-Vantaan Urheilijoita, Keravan Shakersia, Kalpaa, JYPiä ja JyHC:ia. Ulkomailla Sallinen pelasi Sveitsin SC Lyssin ja Ruotsin Limhamnin joukkueissa.

Suomen maajoukkueessa Sallinen pelasi tuolloin 118 maaottelua. Tehopisteitä näissä otteluissa kertyi 204; maaleja 109 ja maalisyöttöjä 95. Jäähyminuutteja kertyi 24. Sallinen osallistui kahdesti olympialaisiin ja neljästi MM-kisoihin. Salt Lake Cityn olympialaisia 2002 lukuun ottamatta joka kerta tuli pronssia. EM-kisoihin hän osallistui kolmesti Suomen voittaessa kaikilla kerroilla EM-kultaa. Naganon olympialaisissa 1998 Sallinen voitti pistepörssin ja oli maalipörssin toinen. MM-kisojen parhaaksi hyökkääjäksi hänet valittiin vuosina 1990 ja 1994. 

The Hockey News -jääkiekkolehti valitsi hänet 1990-luvun naisten All Starsiin. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Sallisen jääkiekkoleijonaksi vuonna 2007. Hän oli Marianne Ihalaisen kanssa ensimmäinen aateloitu naispelaaja. Joulukuussa 2009 Sallinen pääsi ensimmäisenä naisena Pohjois-Amerikan ulkopuolelta IIHF Hall of Fameen.

Sallinen on kärsinyt urallaan loukkaantumisista ja oli lähes kolme kautta pelaamatta polvivaivojen vuoksi vuosina 1998–2001. Hän lopetti jääkiekkouransa vuonna 2003, mutta teki paluun vuonna 2013. Hän edusti kaudesta 2013–2014 kauteen 2015–2016 asti SM-sarjassa pelaavaa JYP:iä.. Pelaamissaan 38 runkosarjaottelussa hän teki 39 ja syötti 56 maalia. Pudotuspelien 21 ottelussa hän viimeisteli 15 ja alusti 23 maalia. Kausilla 2016–2019 hän pelasi Ruotsin liigassa HV71:n joukkueessa 92 runkosarjaottelua tehopistein 39+80=119, ja 12 pudotuspeliottelua, joissa sekä teki että syötti viisi maalia. Sallinen edusti Suomea Sotšin olympialaisissa 2014 sekä saavutti MM-pronssia 2015, MM-pronssia 2017, olympiapronssia 2018 ja MM-hopeaa 2019.

Kesäkuussa 2019 Sallinen ilmoitti lopettavansa uransa, koska ei omien sanojensa mukaan tuntemut enää riittävää paloa. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 253 ottelua, joissa teki 138 ja syötti 177 maalia. Olympialaisten 23 ottelussa hän viimeisteli 12 ja alusti 13 maalia. MM-kilpailujen 45 ottelussa hän teki 25 ja syötti 35 maalia.

JYP jäädytti 4. tammikuuta 2020 Sallisen käyttämän pelinumeron 13. Numero poistettiin käytöstä myös miesten joukkueessa.

Pelaajauransa jälkeen Sallinen on toiminut ruotsalaisen HV71:n naisten joukkueen apuvalmentajana.

 Saavutuksia 
 Jääkiekko 
 Olympiapronssia 1998 (pistepörssin voittaja ja maalipörssin kakkonen), 2018
 Olympialaiset 2002 neljäs, 2014 viides
 MM-hopeaa 2019
 MM-pronssia 1990, 1992, 1994, 1997, 2015, 2017; pistepörssin voittaja 1997, kisojen paras hyökkääjä 1990 ja 1994
 EM-kultaa 1989, 1993, 1995
 SM-kultaa 1989 (EVU), 1994 (Shakers), 1997 (JyP HT), 1998 (JYP), 2016 (JYP); SM-hopeaa 2014 (JYP), 2015 (JYP);  SM-pronssia 1995, 1996 (KalPa)
 kaikkien aikojen vanhin jääkiekon olympiamitalisti, 44 vuotta.

 Kaukalopallo 
 EM-kultaa 1989
 SM-kultaa 1989, 1990, 1992 (JPS) ja 1993–1996 (TRIO 90)

 Jääpallo 
 SM-sarja: kultaa 1989–1992 (JPS)

 Pesäpallo 
 SM-kultaa 1989 (Kiri), 1992 ja 1993 (LaVi); SM-pronssia 1995 (Kiri)
 Vuoden pesäpalloilija (3): 1989, 1992, 1993 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat-kausittain/vuoden-pesapalloilijat/ 
 Superpesiksen lyöjäkuningatar (2): 1993, 1995
 Superpesiksen kärkilyöntikuningatar (2): 1993, 1995http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/parhaat-karkilyojat-kausittain/ 
 Superpesiksen etenijäkuningatar (2): 1989, 1993
 Kultainen maila (2): 1993, 1995 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat-kausittain/pelaajien_valinnat/ 
 Kultainen räpylä: 1993 

 Lähteet 



 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat
Luokka:Suomalaiset kaukalopalloilijat
Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat
Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit
Luokka:Hockey Hall of Fame
Luokka:Vuonna 1973 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat