Silaani

Silaani (SiH4) on kaasumainen piin yhdiste. Se on yksinkertaisin silaaniyhdiste samalla tavalla kuin metaani (CH4) on alkaaneista yksinkertaisin. 

 Ominaisuudet 
Silaani on erittäin helposti syttyvä kaasu. Se syttyy, jos sen pitoisuus ilmassa on yli 1,4 tilavuusprosenttia. Silaani on ilmaa raskaampaa, ja sillä on tunnusomainen haju. Silaani on voimakas pelkistin. 

Silaani ei hajoa vedessä eikä laimeissa happoliuoksissa. Sen sijaan pienikin määrä emästä riittää hydrolysoimaan sen. Reaktiossa syntyy vetyä. Silaani reagoi halogeenien kanssa räjähdysmäisesti huoneenlämmössä, mutta esimerkiksi alumiinikloridin (AlCl3) avulla voidaan silaanista valmistaa kloorisilaania (SiH3Cl).Cotton, Wilkinson, Murillo & Bochmann: Advanced Inorganic Chemistry, 6. painos, s. 269, Wiley-Interscience (1999).

Silaanin reaktioita voidaan selittää sillä, että piillä on pii-vetysidoksessa elektronegatiivisuuseron vuoksi positiivinen osittaisvaraus. Silaani reagoi esimerkiksi alkeenien kanssa additiomekanismilla, kun reaktioastiaan ohjataan UV-säteilyä:
SiH4 + H2C=CH2 → C2H5SiH3.

 Valmistus 
Silaania voidaan valmistaa laboratoriossa hydrolysoimalla magnesiumsilisidiä (Mg2Si) hapolla. Reaktiossa syntyy eri silaanien seos, josta silaani voidaan erottaa jakotislauksella tai kromatografisilla menetelmillä. Mg2Si voidaan valmistaa kuumentamalla piitä ja magnesiumia ilmattomassa tilassa. Suurempi silaanin saanto saavutetaan kuumentamalla litiumalumiinihydridiä (LiAlH4) piidioksidin (SiO2) tai piitetrakloridin (SiCl4) kanssa 150–170 °C:ssa.F. Albert Cotton & Geoffrey Wilkinson: Advanced Inorganic Chemistry, 2. painos, s. 465 (1967).

Hyvin puhdasta silaania voidaan tehdä pelkistämällä vedyllä piidioksidia tai alkalisilikaatteja alumiinin ja alumiinikloridin läsnä ollessa 400 ilmakehän paineessa ja 175 °C:ssa. Parhaat tulokset saadaan käyttämällä alumiinikloridin ja natriumkloridin eutektista seosta, jonka sulamispiste on 120 °C.H. L. Jackson, F. D. Marsh & E. L. Muetterties: Inorganic Chemistry, 2, 43 (1963).

 Käyttö 
Silaania käytetään muun muassa puolijohteiden valmistuksessa. Esimerkiksi aurinkokennoihin voidaan tuottaa monikiteisen piin kerroksia hajottamalla silaania 600–650 °C:ssa seuraavan kokonaisreaktion mukaisestiS. M. Sze: Semiconductor devices – Physics and Technology, s. 362, John Wiley & Sons (1985).:
SiH4 → Si + 2 H2.

 Esiintyminen maailmankaikkeudessa 
Silaani havaittiin  tähtienvälisessä aineessa infrapunaspektrin perusteella vuonna 1983D. M. Goldhaber & A. L. Betz, The Astrophysical Journal, 279:L55–L58 (1984).. Silaania ei esiinny ilmakehässä luonnollisesti, vaan sitä valmistetaan synteettisesti.

Lähteet

 Aiheesta muualla 
 Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Silane 

Luokka:Piiyhdisteet
Luokka:Hydridit
Luokka:Puolimetalliyhdisteet
Luokka:Myrkylliset kemikaalit
Luokka:Douppausaineet

zh:硅烷