Elina Pohjanpää

Armi Elina Annikki Pohjanpää () oli suomalainen näyttelijä. Hän oli 1950- ja 1960-luvuilla suosituimpia suomalaisia filmitähtiä ja esiintyi muun muassa Fennada-Filmin ja Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa. Hän teki myös 40 vuotta kestäneen uran Helsingin kaupunginteatterissa.

Pohjanpää sai jo teini-ikäisenä ensimmäisen filmiroolinsa elokuvasta Amor hoi! vuonna 1950. Hänen ensimmäinen teatterikiinnityksensä oli Kotkan kaupunginteatterissa 1952. Pohjanpään näyttelijänura jatkui hänen kuolemaansa asti. Hän oli vuodesta 1956 naimisissa näyttelijä Pentti Siimeksen kanssa, ja heidän kolmesta tyttärestään Tarja Siimes ja Paula Siimes ovat myös näyttelijöitä.

Pohjanpää oli monipuolinen näyttelijä; hän oli paitsi naisellinen ja nokkela komedienne, myös taitava draamaroolien tulkitsija. Hänen elokuviaan ovat muun muassa komedia Rakas varkaani, väreissä kuvattu draamateos Juha, sotilasfarssi Tyttö lähtee kasarmiin ja rikoselokuva Komisario Palmun erehdys.

Pohjanpään ura ulottui myös musiikkiteatterin puolelle. Lisäksi hän oli tunnettu radioääni.

 Perhetausta 

Pohjanpään vanhemmat olivat kirjailija, hovioikeudenneuvos ja sotaylituomari Arvi Pohjanpää ja hammaslääkäri Lempi Vilhelmiina Ranttila. Hänen setänsä oli runoilija Lauri Pohjanpää.

 Teatteriura 

Pohjanpää aloitti näyttelijänä Kotkan kaupunginteatterissa vuonna 1952. Siellä hän tapasi uraa aloittelevan tulevan aviomiehensä Pentti Siimeksen. He avioituivat vuonna 1956, ja liitto kesti Pohjanpään kuolemaan saakka. Perheeseen syntyi kolme tytärtä: Tarja Johanna (1957), Hanna-Mari (1960) ja Paula Susanna (1963), joista ensimmäinen ja jälkimmäinen ovat näyttelijöitä.

Näyteltyään noin vuoden verran Kotkassa Pohjanpää aloitti pitkän teatteriuran Helsingissä, jossa hän oli kiinnitettynä Kansanteatteri-Työväenteatterin (vuodesta 1965 Helsingin kaupunginteatteri) näyttelijäkuntaan kuolemaansa saakka.

Pohjanpään huomattavimpia näyttämörooleja ovat nimiosat näytelmissä Teurastamojen pyhä Johanna ja Bernarda Alban talo. Hän näytteli myös muun muassa Anton Tšehovin Lokissa Irina Arkadinaa sekä Violaa Loppiaisaatossa. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Kissaleikki-näytelmän tarmokas Ezsi Orbán. Sen myötä hän ehti viettää uransa 40-vuotisjuhlia kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä.

Uransa aikana Elina Pohjanpää näytteli kaikkiaan 111 teatteriroolissa.

 Elokuvaura 

pienoiskuva|Elina Pohjanpää ja perheen lapset vasemmalta lukien: Paula, Hanna-Mari ja Tarja vuonna 1965.
Pohjanpään ensimmäinen elokuvarooli oli 17-vuotiaana Tauno Palon ja Birgit Kronströmin tähdittämässä Amor hoi! -komediassa vuonna 1950. Hänen ensimmäinen pääosansa oli Larin-Kyöstin runoelmaan perustuvassa draamaelokuvassa Kuisma ja Helinä. Lyyrillisessä elokuvassa Pohjanpää esitti Sankolan ottotytärtä Helinää vastanäyttelijänään kasakkapäällikköä Kuismaa näytellyt Kalervo Nissilä. Ilmari Unhon ohjaamaa elokuvaa ei pidetty kummoisenakaan, mutta Pohjanpään suoritus nuorena vasta-alkajana sai kiitosta.

Sen jälkeen Pohjanpää näytteli päärooleja sekä draamaelokuvissa, kuten ensimmäisessä suomalaisessa värielokuvassa Juha, että komedioissa, muun muassa Rakas varkaani -elokuvassa. Hänen tunnetuin roolinsa lienee neuvokas vuorineuvoksen tytär Irma Vanne suomi-filmin klassikossa Komisario Palmun erehdys. Pohjanpään elokuvaura hiljeni 1960-luvun näyttelijälakon myötä. Hän teki viimeisen pääosatehtävänsä avioliittokomediassa Olin nahjuksen vaimo vuonna 1961. Arvostelijat pitivät Pohjanpään suoritusta elokuvan parhaana.

Pohjanpää näytteli kaikkiaan 28 elokuvassa. 1950- ja 1960-luvuilla hän teki monipuolisia päärooleja, myöhemmin lähinnä sivuosia äiteinä tai vaimoina. Pohjanpää oli Elokuva-Aitta -lehden äänestyksessä suosituin suomalaisen elokuvan naisnäyttelijä vuosina 1957–1960.

 Myöhempi ura 

Vuoden 1967 jälkeen Pohjanpään elokuvauralla seurasi yli kymmenen vuoden tauko. 1980-luvulla hän palasi vielä vuosiksi elokuviin. Teatterinäyttämöllä hän esiintyi jatkuvasti. Pohjanpää näytteli myös televisiossa, muun muassa sarjoissa Koivuharju (1977–1978) ja Rakastan, rakastan (1988).

1990-luvun alussa Pohjanpää nähtiin everstinna Tossavaisena neljässä Vääpeli Körmy -elokuvassa, joissa eversti Tossavaista esitti hänen miehensä Pentti Siimes. Pohjanpää näytteli usein samoissa elokuvatuotannoissa puolisonsa kanssa.

 Kuolema 

Pohjanpää oli kärsinyt pitkään kielivaivoista, ja 1994 hänellä diagnosoitiin suusyöpä. Leikkauksesta huolimatta sairaus ei hellittänyt ja heikensi Pohjanpään nopeasti. Hän kuoli syöpään 62-vuotiaana tammikuussa 1996.

 Teatterirooleja 

Pohjanpään näyttämörooleja olivat muun muassa:

 Bernarda Alban talo (rooli: Bernarda)
 Ei lempi leikin vuoksi (mamselli Pluche)
 Kolmesta onnellisin (Lisbeth)
 Kuka kukin on (Sarah Lord)
 Kultainen vasikka (Aliina)

 Kuukausi maalla (Lizaveta Bogdanovna)
 Lokki (Irina Arkadina)
 Loppiaisaatto (Viola)
 Minna (Lucina Hagman)
 Niskavuoren nuori emäntä (Herrassönskä)

 Näköala sillalta (Beatrice)
 Peer Gynt (Solveig)
 Sanni Kortmanin koulu (neiti Kauppila)
 Teurastamojen pyhä Johanna (Johanna Dark)
 Uudenvuoden sauna (Nadjesda Seveljova)

 Filmografia 

 Vuosi Elokuva Rooli 1950  Amor hoi!  tyttökoululainen 1951  Kuisma ja Helinä  Helinä 1953  Sillankorvan emäntä  Johanna Sillankorva 1954  Kasarmin tytär  Irmeli Autere 1955  Villi Pohjola  Karin Turkka Näkemiin Helena  Päivi Junkkeri Isän vanha ja uusi  Kaarina Pekanpää, ”Kaisa” 1956  Tyttö lähtee kasarmiin  Hertta Vuori Juha  Marja 1957  Risti ja liekki  Henrikin nuorikko Rakas varkaani  Lissie 1958  Verta käsissämme  Astrid Bergas Kulkurin masurkka  Barbara Asessorin naishuolet  Aino Pakkola 1960  Komisario Palmun erehdys  Irma Vanne

 Vuosi Elokuva Rooli 1961  Olin nahjuksen vaimo  Liisa Kaski 1967  Elokuva jalostavasta rakkaudesta  Inga, Netsajevin vaimo 1982  Vainajan vaivat  Sylvi Rapila 1984  Niskavuori  Saima Niskavuori 1986  Näkemiin, hyvästi  Eeva Valve Liian iso keikka  Koistisen vaimo 1987  Elvis kissan jäljillä  lehdenjakaja 1990  Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva  everstinna Tossavainen 1991  Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet Iskelmäprinssi  Martin täti 1992  Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät  everstinna Tossavainen 1994  Vääpeli Körmy – taisteluni 1995  Suloinen myrkynkeittäjä  Linnea Ravaska 1996  Tie naisen sydämeen  Anttilan äiti

 Lähteet 

Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Vuonna 1933 syntyneet
Luokka:Vuonna 1996 kuolleet