Frances Hodgson Burnett

Frances Eliza Hodgson Burnett (F. H. Burnett, o.s. Hodgson) ; (24. marraskuuta 1849 Cheetham, Manchester, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta – 29. lokakuuta 1924, Plandome Manor, Nassau County, New York, Yhdysvallat) oli brittiläis-amerikkalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. 

 Suku, koulutus ja uran alku 

Frances Hodgson syntyi rikkaaseen perheeseen, joka omisti rautakauppoja ja harjoitti messinkituotteiden tukkumyyntiä. Isä Edwin Hodgson kuoli aivoinfarktiin vuonna 1853 ja siitä lähtien nelivuotiaan Francesin lapsuus oli köyhä.Frances Hodgson Burnett – mamma till den lille lorden Stockholms stadsbibliotek  Viitattu 12.7.2022.

Francesilla oli kaksi vanhempaa veljeä ja kaksi nuorempaa sisarta. Hänen äitinsä Eliza hoiti miehensä kuoleman jälkeen tämän yritystä. Taloudelliset rajoitteet pakottivat heidät muuttamaan halvempaan taloon alueelle, jossa oli "kunnollisten" perheiden taloja ja ympärillä köyhien ihmisten asuintaloja puuvillatehtaan työntekijöille. Francesia ei kannustettu leikkimään naapuruston lasten kanssa tai puhumaan paikallista Lancashiren murretta. Tarkan kielikorvan ansiosta hän kuitenkin pystyi jäljittelemään sitä tarkasti. Frances oli mielikuvituksekas lapsi, joka kuvaili itseään "kirjanälkäiseksi kuin susi", ja kolmevuotiaasta lähtien hän aloitti "elämänmittaisen tarinoiden metsästyksen". Hän löysi isänsä kirjaston aarteet, erityisesti hyllyllisen Blackwood's Magazine -lehtiä, jonka myös Brontën sisaret olivat havainneet vaikuttavan romanttisten tarinoiden ja runouden harrastamisensa kehittymiseen. Frances löysi pian innokkaan yleisön omille ensimmäisille tarinankerrontayrityksilleen pienessä yksityiskoulussa, jota hän kävi.

Perheen huonon taloudellisen tilanteen vuoksi lasten piti auttaa rahan hankinnassa. Frances oli harrastanut kirjoittamista pienestä pitäen, ja sai hankittua kirjoituksillaan rahaakin ollessaan jo vähän toisella kymmenennellä. Eliza Hodgson jatkoi perheyrityksen pyörittämistä Yhdysvaltain sisällissodan aiheuttamaan lamaan ja raakapuuvillan saatavuuden hitaaseen ehtymiseen asti. Elizan veli oli aiemmin muuttanut Itä-Tennesseehen, ja hän kirjoitti Elizalle Yhdysvaltojen tarjoamista mahdollisuuksista.

Vuonna 1865 hän muutti 16-vuotiaana äitinsä Elizan ja neljän sisaruksensa kanssa New Marketiin, Jeffersonin piirikuntaan Tennesseehen Yhdysvaltoihin, enonsa luvattua tukea heitä taloudellisesti. Tämä ei kuitenkaan toteutunut, sillä sisällissodanjälkeinen lama vaikutti myös Yhdysvaltojen liiketoimintaan, ja Tennesseessä oli vähän töitä saatavilla. Frances jatkoi kirjoittamista tosissaan ja julkaisi kertomuksia aikakauslehdissä 19-vuotiaasta alkaen.

Tuolloin Francesia kosiskeli Swan Burnett, New Marketissa asuvan lääkärin poika. Myös hän opiskeli lääkäriksi. Frances ei halunnut mennä naimisiin, vaan palasi mieluummin Englantiin viideksitoista kuukaudeksi vuonna 1872, mikä oli hänen toinen yhteensä kolmestakymmenestäkolmesta Atlantin ylityksestään.

 Avioliitot ja lapset 

pienois|pysty|Frances Hodgson Burnett vuonna 1900.
pienois|pysty|Frances Hodgson Burnett noin vuonna 1890–1910.
Palattuaan Englannista hän meni kuitenkin vuonna 1873 naimisiin valmistuneen lääkäri Swan Moses Burnettin kanssa. Heidän ensimmäinen poikansa Lionel syntyi Knoxvillessä vuonna 1874. Swan Burnett halusi jatkaa lääketieteen opintojaan silmäsairauksien alalla ja halusi myös Francesin pääsevän pois etelävalloista. Francesin kustantajien ennakkopalkkioilla järjestettiin oleskelu Pariisissa. Toinen poika Vivian syntyi vuonna 1876 samaan aikaan, kun Frances kirjoitti ensimmäistä romaaniaan That Lass o’ Lowrie’s, joka kertoo lancashirelaisesta kaivostytöstä Elizabeth Gaskellin Mary Bartonin (1848) tyyliin.

Burnettit asuivat kaksi vuotta Pariisissa ennen kuin palasivat Yhdysvaltoihin Washington D.C:hen, jossa he elivät Francesin kirjoitustuloilla. Francesista tuli kaupungissa seurapiiriemäntä, jolla oli poliittisia yhteyksiä. That Lass o’ Lowrie’sin novellikokoelman myynti kasvoi suureksi, samoin kuin novellikokoelman Surly Tim (1877). Romaani Haworth, jonka tapahtumat sijoittuvat myös Lancashireen, seurasi vuonna 1879. Tuolloin julkaistiin noin kaksitoista romaania ja viisi novellikokoelmaa, joka huipentui hänen elämästään Washington D.C:ssä kertovaan romaani Through One Administration (1883). Onnettoman avioliiton merkit kuitenkin näkyivät: kirja oli yksi hänen harvoista romaaneistaan, jossa ei ollut onnellista loppua.

Vuonna 1885 Frances kirjoitti romaanin, joka teki hänestä tunnetun, Little Lord Fauntleroy (1886), jonka kuvitti Reginald Birch. Kolmikymmenvuotias Frances Burnett oli nyt kuuluisa kirjailija. Kirjoittamistarpeen vähentyessä halu matkustaa kasvoi. Jättäen poikansa kotiin hän viipyi yhä pidempään Euroopassa kuten Roomassa, jossa hän oleskeli talvella 1889–1890. Hänen vanhempi poikansa Lionel kuoli tuberkuloosiin Pariisissa vuonna 1890.

Burnettit muuttivat erilleen jo vuonna 1896 ja erosivat vuonna 1898.

Vuoteen 1901 mennessä Frances oli uudelleen yhteyksissä sisarensa Edithin kanssa, asui Lontoossa ja oli mukana teatterissa ja hyväntekeväisyystyössä. Hän liikkui seurapiireissä ja omaksui yhä kalliimman elämäntavan. Hän tapasi usein kirjailija Henry Jamesia. Hän oli tavannut myös Stephen Townesendin, kymmenen vuotta itseään nuoremman lääkärin ja tulevan näyttelijän, josta tuli hänen henkilökohtainen avustajansa ja joka asui hänen kanssaan saman katon alla. Kaikkien yllätykseksi hän meni naimisiin Townesendin kanssa helmikuussa 1900. Townesendilla oli ailahteleva luonne ja hän oli usein omistushaluinen ja määräilevä. Frances muutti erilleen aviomiehestään jo loppuvuodesta 1900 ja otti tästä avioeron vuonna 1902. Osia tästä myrskyisästä avioliitosta heijastuu hänen romaanissaan The Shuttle (1907).

Burnett Hodgson sai vuonna 1905 Yhdysvaltojen kansalaisuuden. Vuonna 1907 hän asettui pysyvästi Nassaun piirikuntaan New Yorkiin, jonne hän rakennutti vuonna 1909 Long Islandille Plandome Manoriin italialaistyylisen Fairseat-nimisen talon puutarhoineen, jossa hän kuoli 74-vuotiaana lokakuussa 1924.  

 Kirjailija 

[[Tiedosto:Birch Little Lord Fauntleroy p103.jpg|pienois|pysty|Kuvitus Little Lord Fauntleroy'''hun, Reginald Bathurst Birch 1886]]
Frances Burnett alkoi Yhdysvaltoihin palattuaan kirjoittaa romaaneja, joista ensimmäinen (That Lass o' Lowrie's) julkaistiin vuonna 1877 ja sai hyviä arvosteluita. Little Lord Fauntleroy ("Pikku lordi") julkaistiin vuonna 1886, ja se teki hänestä suositun lastenkirjailijan, vaikka hänen 1890-luvulla kirjoitetut romanttiset aikuisille tarkoitetut romaaninsa ja onnistunein näytelmänsä A Lady of Quality (1896) olivat myös suosittuja. Little Lord Fauntleroy teki päähenkilön pitkistä kiharoista (oman pojan Vivianin hiusten mukaisesti) ja pitsikauluksisesta samettipuvusta (Oscar Wilden käyttämän asun mukaan) esikuvan äitien pienille pojille, jotka yleensä vihasivat sitä. Kirjaa myytiin yli puoli miljoonaa kappaletta, ja se oli yksi vuoden kolmesta myydyimmästä kirjasta, ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta yksinomaan Isossa-Britanniassa. 

Frances Burnettin tulot kasvoivat hänen kirjasta dramatisoimansa näyttämöversion ansiosta. Vuonna 1888 hän voitti Englannissa oikeusjutun teoksen näytelmäoikeuksista, mikä loi ennakkotapauksen, joka sisällytettiin Britannian tekijänoikeuslakiin vuonna 1911. Romaanin kuvituksissa ja sitä seuranneessa suositussa näytelmässä päähenkilö Cedricillä oli olkapäille ulottuvat kiharat hiukset. Hänellä oli yllään samettipolvihousut ja valkoinen pitsikaulus, josta myöhemmin käytettiin nimitystä Lord Fauntleroy -kaulus. 

Tarina perustui hänen omaan poikaansa Vivianiin, joka ei koskaan täysin päässyt eroon kirjan luomasta imagosta elämänsä aikana. Suuri osa myöhemmästä kritiikistä kirjan sairaalloisesta sentimentaalisuudesta oli aiheetonta: Verrattuna muihin suosittuihin myöhäisviktoriaanisen ajan kertomakirjallisuuteen, Little Lord Fauntleroy oli täynnä poliittisia ja psykologisia oivalluksia, ja "kadonneen perillisen" motiivia käytettiin moraalisiin tarkoituksiin keskittyneessä juonessa. Sentimentaalisuus syntyi Frances Burnettin itseään projektioitavasta kuvauksesta päähenkilön äiti Dearestistä ihanne-äitinä, ja seitsemänvuotiaalle sankarille annetusta oudosta lapsellisen ja aikuisen kielen sekoituksesta.

pienois|pysty|Great Maytham Hallin muureilla ympäröity puutarha, joka oli innoituksena Salainen puutarha kirjalle.
Hän käsikirjoitti ja auttoi tuottamaan Little Lord Fauntleroyn ja A Little Princess'n (1905) näyttämöversiot. 1880-luvulta lähtien Burnett matkusti usein Englantiin ja vuokrasi sieltä vuosiksi 1898–1907 suuren 1700-luvun maakartanon nimeltä Great Maytham Hall, joka inspiroi häntä kirjoittamaan teoksen The Secret Garden ("Salainen puutarha", 1911). Romaanissa Tuhkimo-tarina on käännetty nurinpäin, sankarittarella ja sankarilla ei ole moraalisia hyveitä. Molemmat ovat laiminlyötyjä, vaille rakkautta jätettyjä ja epämiellyttäviä lapsia. Romaanissa välttettiin kirjailijan aiempaa sentimentaalisuutta, ja psykologinen realismi on täysin vakuuttavaa. Vuonna 1915 julkaistu The Lost Prince perustuu Burnettin vuonna 1914 Lontoossa tapaamien serbialaisten aristokraattien kertomuksiin. 

Hodgson Burnett kuuluu niihin naiskirjailijoihin, jotka onnistuivat 1800-luvulla elättämään itsensä kirjoittamalla, vaikka tuohon aikaan porvarillisen luokan naisten työntekoa ei pidetty hyväksyttävänä. Hän sai kirjoittamalla niin paljon rahaa, että pystyi elättämään perheensä että eroamaan ensimmäisestä aviomiehestään, mikä ei sekään ollut tavallista 1800-luvun lopussa, jonka jälkeen hän muutti takaisin Englantiin.

Vuoden 1914 jälkeen ennen ensimmäistä maailmansotaa, näyttelijä Mary Pickford kiinnostui Burnettin lastenkirjoista, joista tehtiin kokonaista neljä mykkäfilmiä. Little Lord Fauntleroysta tehtiin kerrasaan kolme eri elokuvaversiota.

 Perintö 

Vuonna 1893 hän julkaisi nuoruudestaan ​​kertovan muistelmateoksen nimeltä The One I Knew Best of All. Hänen poikansa Vivian Burnett, Little Lord Fauntleroyn esikuva, kirjoitti äidistään elämäkerran vuonna 1927 nimeltä The Romantick Lady.

pienois|pysty|Little Lord Fauntleroyn ensimmäisen painoksen kansi 1886.

 Kirjallinen tuotanto 

pienois|pysty|A Little Princess, Yhdysvalloissa ilmestyneen ensimmäisen painoksen kansi 1905.
Hodgson Burnett kirjoitti yli 50 kirjaa, joista suurin osa oli suunnattu lapsille ja nuorille. Hänen elinaikanaan suosituimpia olivat hänen romanttiset, aikuisille suunnatut romaaninsa, mutta nykyään hänen tunnetuimpia kirjojaan ovat:
 Pikku lordi ("Little Lord Fauntleroy", 1886) – päähenkilö Cedric ja hänen äitinsä Dearest asuvat Amerikassa, kunnes Cedric saa tietää perivänsä isänsä isoisän arvonimen ja omaisuuden. Äiti ja poika muuttavat Englantiin, missä Cedric lordi Fauntleroyna hurmaa äreän ja itsekkään, katkeran isoisänsä Dorincourtin jaarlin sekä kaikki muut tapaamansa ihmiset avoimella ja tasapuolisella käytöksellään.
 Pikku prinsessa ("Sara Crewe", novelli 1888, näytelmäversio 1902, romaani 1905) – 7-vuotias äiditön Sara Crewe saapuu Lontooseen etuoikeutetuksi oppilaaksi hienoon tyttöjen sisäoppilaitokseen. Neljän vuoden kuluttua hänen isänsä kapteeni Ralph Crewe kuolee Intiassa äkillisesti kuumetautiin, suunnaton timanttikaivosperintö häviää taivaan tuuliin. Sisäoppilaitoksen rahantunteva johtajatar miss Minchin ottaa köyhtyneen 11-vuotiaan tytön ilmaiseksi palvelijaksi, jota kohdellaan piikana kuin orjaa ja pidetään nälässä. Salaperäinen uusi ystävä naapurissa kuitenkin järjestää yllättäen onnellisen lopun tarinalle.
 Kadonnut prinssi ("The Lost Prince", 1915) – Marco Loristan on asunut isänsä Stefanin kanssa diktaattorin johtamassa Samavian kuningaskunnassa ja sen jälkeen eri paikoissa ja muuttaa Lontooseen. Siellä hän tutustuu katupoikajoukkoon, joista ramman "Rotta"-nimisen pojan kanssa hän saa suoritettavakseen salaisen tehtävän. Heidän pitää viedä ympäri Eurooppaa viesti Samavian valtion oikeutetun hallitsijan kannattajille.
 Salainen puutarha ("The Secret Garden", 1911) – 10-vuotias Mary Lennox tuodaan Intiasta Englantiin setänsä Archibald Cravenin luokse Yorkshireen Misselthwaite Manorin maakartanoon. Hän on jäänyt täysorvoksi ja kokonaan yksin vanhempiensa kuoltua koleraan. Oltuaan vanhempiensa kuolemaan asti intialaisten palvelijoitten hemmottelema ja sitten näiden hylkäämä, vihaisen ja puolustuskannalla olevan tytön on aluksi vaikea tottua uuteen ympäristöön. Hän löytää 10 vuotta lukittuna olleen muurien ympäröimän ruusuja kasvavan puutarhan, jossa hänen tätinsä Lilias on kuollut. Mary tutustuu Martha-sisäkön reippaaseen 12-vuotiaaseen Dickon-veljeen ja löytää suuresta talosta sairaalloisen ja laiminlyödyn, samanikäisen Colin-serkkunsa, joiden kanssa sekä puutarhuri Ben Weatherstaffin avulla hän saa puutarhan ja itsensä sekä Colinin kukoistamaan.
pienois|pysty|The Secret Garden ensimmäisen painoksen kansi 1911.

 Suomennoksia 

 Burnett Hodgson, Frances: Pikku lordi. (Little Lord Fauntleroy, 1886). Suomentanut Helmi Setälä. Otava, 1892. 2. painos. Porvoo – Helsinki: WSOY, 1952.
 Burnett Hodgson, Frances: Pikku prinsessa. (Sara Crewe, 1888). Suomentanut Toini Swan. WSOY, 1912. 7. painos. Porvoo – Helsinki: WSOY, 1965.


 Burnett Hodgson, Frances: Kadonnut prinssi. (The Lost Prince, 1915). Suomentanut Toini Swan. WSOY, 1918. 4. painos. Helsinki: Otava, 1932.

 Valikoituja teoksia 

pienois|pysty|The Lost Princen ensimmäisen painoksen kansi 1915.
 That Lass o' Lowrie's (1877)
 Surly Tim (1877)
 Theo: A Sprightly Love Story (1877)
 Lindsay's Luck (1878)
 Haworth's (1879)
 Miss Crespigny (1879)
 Louisiana (1880)
 A Fair Barbarian (1881)
 Esmerelda (1881), näytelmä, William Gilletten kanssa
 Through One Administration (1883)
 Little Lord Fauntleroy (1886)
 Sara Crewe: or, What Happened at Miss Minchin's (1888)
 Editha's Burglar: A Story for Children (1888)
 The Fortunes of Philippa Fairfax (1888)
 The Pretty Sister of José (1889)
 The Drury Lane Boys' Club (1892)
 The One I Knew the Best of All: A Memory of the Mind of a Child (1893)
 Little Saint Elizabeth, and Other Stories (1893)
 Two Little Pilgrims' Progress. A Story of the City Beautiful (1895)
 A Lady of Quality (1896), näytelmä
 In Connection with the De Willoughby Claim (1899)
 The Making of a Marchioness (1901), uusintapainos Persephone Books
 A Little Un-fairy Princess (1902)
 In the Closed Room (1904)
 The Land of the Blue Flower (1904)
 A Little Princess: Being the Whole Story of Sara Crewe Now Told for the First Time (1905)
 Queen Silver-Bell (1906)
 Racketty-Packetty House (1906)
 The Dawn of A To-morrow (1905)
 The Shuttle (1907), uusintapainos Persephone Books 2007
 The Good Wolf (1908)
 The Secret Garden (1911)
 My Robin (1912)
 T. Tembarom (1913)
 The Lost Prince (1915)
 The Little Hunchback Zia (1916)
 The White People (1917)
 The Head of the House of Coombe (1922)
 Robin (1922) – jatko-osa teokseen The Head of the House of Coombepienoiskuva|Mary Pickford ja Francis Marion elokuvassa Little Lord Fauntleroy (1921).

 Elokuvasovituksia 

 Little Lord Fauntleroy, 1921, amerikkalainen mykkäfilmi; ohjaaja Alfred E. Green & Jack Pickford, pääosissa Mary Pickford (Cedric & Dearest); Claude Gillingwater (The Earl); Joseph J. Dowling (Mr. Havisham); James A. Marcus (Mr. Hobbs); Fred Malatesta (Dick).

 Pikku lordi, 1936, ohjaaja John Cromwell
 Little Lord Fauntleroy, 1980, brittiläinen televisioelokuva; ohjaaja Jack Gold ja käsikirjoittaja Blanche Hanalis, Pääosissa Alec Guinness, Rick Schroder, Eric Porter, Connie Booth ja Colin Blakely.
 Salainen puutarha, 1993, ohjaaja Agnieszka Holland
 Pikku prinsessa'', 1995, ohjaaja Alfonso Cuarón

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Frances Hodgson Burnettin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa sekä Project Gutenbergissa
 Frances Hodgson Burnettin teoksia Gutenberg-projektissa 

 Fantastic Fiction 
 http://www.online-literature.com/burnett/

Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Luokka:Vuonna 1849 syntyneet
Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Luokka:Brittiläiset kirjailijat
Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Luokka:Brittiläiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Luokka:Käsikirjoittajat
Luokka:Näytelmäkirjailijat
Luokka:Brittiläiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Englantilaiset näytelmäkirjailijat