Risto Mäkelä

Risto Väinö Kalevi Mäkelä () oli suomalainen näyttelijä. Hän teki merkittävän uran Suomen Kansallisteatterissa, jonne hänellä oli kiinnitys vuodesta 1965 alkaen. Vaikka Mäkelä ei ollut käynyt Teatterikoulua, hän ansioitui etenkin luonnerooleissa, herkkänä ja oivaltavana ihmiskuvaajana. Hänellä oli useita teatterikiinnityksiä jo vuodesta 1945, mutta hänen elokuvauransa alkoi vasta 1960-luvun alkupuolella. Mäkelä muistetaan etenkin sivurooleistaan kahdessa ensimmäisessä Komisario Palmu -elokuvassa. Lisäksi hän näytteli paljon televisiossa ja radiossa.

 Varhaisvaiheet 

Risto Mäkelä syntyi Raahessa aluepäällikkö Väinö Mäkelän ja arkistonhoitaja Aili Hämäläisen perheeseen. Hän innostui näyttelemisestä jo kahdeksanvuotiaana nähdessään Bror Niskan kiertueen esityksen kotikaupunkinsa suojeluskuntatalolla. 14-vuotiaana hän matkusti Raahesta Helsinkiin pyrkiäkseen filmikouluun, muttei ujoutensa vuoksi kyennytkään esiintymään valintaraadin edessä.

Ennen jatkosotaa Mäkelä ehti toimia avustajana Tampereen Teatterissa, jota silloin johti Edvin Laine. Jatkosodan aikaan elokuussa 1944 Mäkelä haavoittui rintamapalveluksessa Karjalan Kannaksella ja pääsi toipumislomalle Niinisalon varuskuntaan. Siellä hän jatkoi aiemmin keskeytyneitä keskikouluopintojaan. Niinisalon toverikunnassa oli näytelmätoimintaa, ja Mäkelä pääsi ohjaamaan sekä esittämään nimiosan Charleyn tädissä.

 Ura 
 Teatteri 

Jatkosodan jälkeen Mäkelä haki töitä Tampereen Teatterista, ja pääsi tuuraamaan Yrjö Kostermaata radikaalin kansankiihottajan roolissa. Seuraavaksi hän sai kiinnityksen Porin Teatteriin kaudelle 1947–1949. Sieltä hän palasi Tampereen Teatteriin, jossa näytteli kymmenen vuotta kunnes siirtyi kuudeksi vuodeksi Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin 1959. Vuonna 1965 alkoi Mäkelän lähes 30 vuoden mittainen ura Suomen Kansallisteatterissa. Hänen omaa alaansa olivat vakavasävyiset ja syvämietteiset osat komediaan yhdistettynä. Mäkelän huomattavimpia näyttämötöitä olivat muun muassa Othello, Martin Luther, Paavo Ruotsalainen, Akusti näytelmässä Niskavuoren Heta ja Konsta näytelmässä Havukka-ahon ajattelija. Komeasta lauluäänestään tunnettu Mäkelä sai rooleja myös musikaaleissa ja oopperoissa. Lisäksi hän oli Radioteatterin pidetty esiintyjä, toimi usein lausujana sekä suomensi muutamia näytelmiä. Mäkelä ohjasi puolisonsa Ritva Ahosen kiitetyn runoillan Onnen puoti.

Mäkelän viimeisiä suuria töitä Kansallisen lavalla oli Kuningas Learin nimiosa Jotaarkka Pennasen ohjauksessa. Mäkelän Lear-tulkinnassa yhdistyi hänen näyttelijäntaiteensa koko kirjo: miehekäs juurevuus, älyllinen auktoriteettisuus ja komediallinen kepeys.

 Elokuvat 

Mäkelän ensimmäinen elokuvarooli oli poliisipäällikkö Hagert Matti Kassilan ohjaamassa elokuvassa Komisario Palmun erehdys (1960). Hän tuli tunnetuksi esittäessään pikkukonna Villeä Aarne Tarkaksen elokuvissa Opettajatar seikkailee (1960), Oksat pois... (1961) ja Turkasen tenava! (1963). Ainoat pääroolinsa Mäkelä näytteli draamassa Me (1961) sekä mustalla huumorilla maustetussa jännityselokuvassa Hän varasti elämän (1962). Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten sivurooleistaan, kuten saarnaaja Mustapään roolista elokuvassa Kaasua, komisario Palmu! (1961), Metsäpirtin Tanelina elokuvassa Pikku suorasuu (1962) ja vankikarkuri Yrjö Granbergina elokuvassa Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1971). Mäkelällä oli lauluosat esimerkiksi elokuvissa Miljoonavaillinki (1961) sekä Akseli ja Elina (1970). Hänen viimeiseksi työkseen valkokankaalla jäi myrkytyspotilaan isä elokuvassa Jousiampuja (1982).

 Televisio 

Mäkelä esiintyi pitkään televisiossa, ja hänet muistetaan esimerkiksi viihdesarjoista Kaverukset (1963) ja Merirosvoradio (1975). Televisiosarjoissa Sodan ja rauhan miehet ja Presidentti Mäkelä näytteli Neuvostoliiton ulkoministeriä Vjatšeslav Molotovia niin uskottavasti, että häntä puhuteltiin jopa kadulla tämän nimellä. Mäkelä nähtiin vielä vuonna 1993 postuumisti pienessä roolissa tv-elokuvassa Kissa ja varjo. Hän teki myös paljon televisiomainoksia sekä näyttelijänä että speaker-äänenä.

 Yksityiselämä 

Risto Mäkelä oli naimisissa kaksi kertaa, Onerva Keskisen kanssa 1948–1962 ja näyttelijä-lausuja Ritva Ahosen kanssa vuodesta 1962 kuolemaansa saakka. Hänellä oli molemmista liitoistaan kaksi lasta. Mäkelän ja Ahosen poika Martti Mäkelä (s. 1965) on jatkanut vanhempiensa näyttelijäperinnettä.

Toimittaja Jukka Kajava luonnehti Mäkelää suomalaisen teatterin voimamieheksi, joka suhtautui työhönsä vakavasti ja vaati paljon niin itseltään kuin ohjaajaltakin.

Risto Mäkelä sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1990. Hän kuoli maaliskuussa 1992 lyhyen sairauden jälkeen 68-vuotiaana. Hänet on haudattu Suomen Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

 Filmografia 

 Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli1960  Opettajatar seikkailee  Ville Komisario Palmun erehdys  poliisipäällikkö Hagert Justus järjestää kaiken  johtaja Goldklimp, manageri Autotytöt  rekkakuski1961  Tulipunainen kyyhkynen  komisario Mankala Oksat pois...  Ville Minkkiturkki  Oskari, varas Miljoonavaillinki  iskelmälaulaja Me  Väiski Kaasua, komisario Palmu!  saarnaaja P. Mustapää1962  Pikku Suorasuu  Taneli Puuska, Metsäpirtin tilanhoitaja Naiset, jotka minulle annoit  kauppaneuvos Ahokas Hän varasti elämän   Älä nuolase...  Joonas ”Ei se mitään!” sanoi Eemeli  Petteri Pösö1963  Villin Pohjolan kulta  baarimikko Turkasen tenava!  Ville Totuus on armoton  Peteri, Rasinkankaan kartanon omistaja 1970  Akseli ja Elina  Lasse 1971  Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin  vankikarkuri Yrjö Granberg 1973  Pohjantähti  Lasse 1976  Luottamus  suurlakkopuhuja Senaatintorilla 1977  Viimeinen savotta  Laukunperän Ville, ”Laukku-Ville”1978  Tuntematon ystävä  Unto Åkerblom, ”Unski” Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy  poisleikattu rooli Piilopirtti  kirkkoherra 1982  Jousiampuja  myrkytyspotilaan isä

 Televisioelokuvat Vuosi Nimi Rooli 1959  Synti  kirkkoherra Elias Kålk 1961  Eurydike  monsieur Henri Jeppe Niilonpoika  Jeppe Niilonpoika Tiet  Aitovieri, unohdettu pastori Kultainen portti  apostoli Paavali 1963  Pokkasakki  Väinö Penkere, diplomi-insinööri Keisari ja senaattori  isä 1965  Tammikuun rapsodia   Kohtaaminen  Arthur Clench Dyskolos eli ihmisvihaaja  Sikon Huijarit   Ruma Elsa  yliopiston professori 1966  Kapinoitsijan varjo  Seuman Shields, kulkukauppias Luxemburgin kreivi  ruhtinas Bacesco 1967  Agamemnon  Argoksen vanhusten kuoron jäsen

 Televisioelokuvat Vuosi Nimi Rooli 1967  Aura ja tähdet  puhuja Särkyneiden sydänten talo  kapteeni Shotover Alaston kuningas  naapurimaan kuningas Tikapuut  Josef Clabund Kapteeni Mikko, ohoi!  Ekku 1969  Elävä ruumis  Artemjev Hura-huh-hah-hei!  Mauno Mannakorpi 1971  Play Strindberg  Edgar Rauhanneuvottelut  Molotov Uudenvuodenshow  kelloseppä Miettinen 1973  Jeppe Niilonpoika  Jaakko 1977  Pää  kenraali Jiminez 1982  Jaakko Ilkka  vouti 1983  Lemmen karu selli   1993  Kissa ja varjo  vanha mies puutarhassa


 Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jaksot 1959  Leikkimurha  komisario  2 jaksoa 1960  Juomalasi  Väinö Jortamo  3 jaksoa 1962  Matti ja Leena  Untamo  ”Vapaailta” 1963  Kaverukset  Väiski  12 jaksoa 1964  Studionäyttämö  lordi Pomphurston   Pekka Lipposen seikkailut  Jerobeam Klops / Steward   1965  Pentti Siimes  ruhtinas  ”Sotilasromanssi” 1966  Me Tammelat  vieras  ”Juhannuspäivällinen” Tuulensuun tuvassa  Tauno Pihlajamäki  ”Jätskiä ja juottovasikkaa” 1967  Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja  sotilaspastori Katz  2 jaksoa 1968  Hulukkoset  johtaja Granström  ”Vaatteethan ne miehen tekevät” 1970  Punainen silkkikenkä  kenraalikuvernööri Seyn  jakso 1.3 1969, 1971  Hanski  Pummi / Tärsky   1971  Mummoni ja Mannerheim  Pohjalainen  ”Kansa nousee – kansa kaatuu” 1974  Sämpy  herra Frekkilä  ”Kaikkihan on maksettava” 1974–1975  Merirosvoradio  useita rooleja  24 jaksoa 1976  Ryydinkeksijät  4 jaksoa 1978–1979  Sodan ja rauhan miehet  V.M. Molotov   1980  Kivikasvot Show  Sigismund Köllö  ”Lepakkolinna” 1981  Sotapäällikön poika  Munkki-Keropää  ”Paluu Tuonelasta” 1982  Presidentti  V.M. Molotov  2 jaksoa 1983  Harjunpää ja kylmä kuolema  viinakauppias  3 jaksoa 1984  Yhtä köyttä-yhdistys kokoontuu  työmies Antinoja  jakso 1.1 1988  Poliisijuttu  Kallio  ”Kosto”

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Risto Mäkelän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Vuonna 1924 syntyneet
Luokka:Vuonna 1992 kuolleet