Apollo 13 (elokuva)

Apollo 13 on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut Ron Howardin ohjaama elokuva, joka kertoo epäonnistuneesta Apollo 13 -kuulennosta. William Broyles Jr. ja Al Reinert käsikirjoittivat elokuvan James Lovellin ja Jeffrey Klugerin Lost Moon -kirjan pohjalta. Elokuva on saanut tunnustusta tapahtumien todenmukaisesta kuvauksesta.

Vuonna 2002 elokuvasta julkaistiin 24 minuuttia lyhennetty Imax-versio. 2005, kymmenen vuotta ensi-illan jälkeen julkaistiin DVD, joka sisältää molemmat versiot.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Apollo 13:n vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni
Elokuva alkaa takaumalla Apollo 1:n tulipalosta, jota Walter Cronkite selostaa. Monologin jälkeen elokuva siirtyy ensimmäisen kuukävelyn aikaan ja seuraa Maassa astronautti Jim Lovellia. Myöhemmin Lovell esittelee Vehicle Assembly Buildingia vieraille, jolloin Deke Slayton tulee kertomaan Lovellille, että tämä siirretään Apollo 14:stä Apollo 13:n miehistöön.

Lovell ja hänen miehistönsä, Fred Haise ja Ken Mattingly, aloittavat harjoittelun Apollo 13:a varten. Kaksi päivää ennen laukaisua Cape Kennedyssä  Lovellille kerrotaan, että Mattingly on vaarassa sairastua vihurirokkoon. Lovell ei pysty kumoamaan lentolääkärin suositusta ja joutuu vaihtamaan Mattinglyn varamiehistön Jack Swigertiin.

Laukaisu onnistuu, mutta kesken lennon Saturn V -raketin toisen vaiheen keskimmäinen moottori sammuu ennenaikaisesti. Ongelma saadaan korjattua polttamalla muita moottoreita pidempään. Swigert telakoi Apollo-komentomoduuli Odysseyn kuumoduuli Aquariuksen kanssa.

Lennon kolmantena päivänä miehistö tekee tarkistustoimenpiteitä, ja Swigert sekoittaa nestehappisäiliöitä, jolloin tapahtuu räjähdys. Räjähdys rikkoo huoltomoduulin rakenteita ja happea alkaa vuotaa ulos. Kuulaskeutuminen joudutaan perumaan, ja turvallinen kotiinpaluukin alkaa vaikuttaa epävarmalta. Miehistön täytyy sulkea huoltomoduuli ja käyttää kuumoduulia pelastusaluksena matkallaan Kuun kautta kotiin. Komentomoduuli sammutetaan ennen aluksen joutumista Kuun taakse.

Aluksen suunnatessa takaisin Maata kohti ilmenee lisää ongelmia. Virran säästämiseksi miehistö joutuu sammuttamaan myös kuumoduulin ja selviytymään matkasta jäätävän kylmässä aluksessa. Kahden hengen lyhytaikaiseen käyttöön suunnitellun kuumoduulin hiilidioksidisuodattimet alkavat tukkeutua, mutta siitä selvitään sovittamalla komentomoduulin suotimet kuumoduuliin.

Lähellä Maata miehistö joutuu tekemään manuaalisesti riskialttiin kurssinkorjauksen kuumoduulin moottorilla. Maassa Mattingly apureineen saa valmiiksi virrankulutuksen minimoivan uudelleenkäynnistyskeinon, ja hänen opastamanaan miehistö onnistuu käynnistämään komentomoduulin. Huoltomoduuli ja kuumoduuli irrotetaan komentomoduulista, jolloin käy ilmi että huoltomoduuli on pahoin vaurioitunut, ja myös komentomoduulin lämpökilven pelätään vaurioituneen räjähdyksessä.

Laskeutumisen aikainen ionisaatiosta johtuva tietoliikennekatko kestää tavallista pidempään, mutta laskeutuminen onnistuu. Elokuva loppuu Lovellin monologiin, joka päättyy sanoihin:

Todenmukaisuus
Elokuva on tunnettu todellisille tapahtumille uskollisesta kuvauksesta, mutta miehistön välisiä jännitteitä on korostettu ja lisätty dramaturgisista syistä.

Lennonjohdon ja miehistön välinen dialogi on lähes sanasta sanaan varsinaisen dialogin mukaista. Merkittävimpänä poikkeuksena tästä on myös elokuvan tunnuslauseena toimiva viesti "Houston, we have a problem." Todellisuudessa Swigert sanoi: "Okay, Houston, we've had a problem here." Kommunikaatiokatkoksen takia lennonjohto pyysi tarkennusta, jolloin Lovell sanoi: "Houston, we've had a problem. We've had a main B bus undervolt." Tom Hanks ehdotti elokuvassa käytettyä repliikkiä, jotta kohtauksessa vallitseva kiireellisyyden tunne välittyisi paremmin.

Painottomuutta esittävät kohtaukset kuvattiin NASAn "Vomit Cometissa" eli KC-135-lentokoneessa, jonka lentoradalla voidaan jäljitellä painottomia oloja. Avaruusaluksen sisustan valmisti Kansas Cosmosphere and Space Centerin Space Works, joka entisöi myös oikean Apollo 13 -komentomoduulin.

Oikea lennonjohtokeskus on kolmannessa kerroksessa, mutta elokuvassa se on maan tasalla. Konsultoimassa ollut NASAn työntekijä erehtyi kertomansa mukaan etsimään hissiä unohdettuaan hetkeksi, ettei ollut alkuperäisessä lennonjohtokeskuksessa.

Elokuvan teon aikaan USS Iwo Jima (LPH-2) oli jo romutettu, joten kuvauksissa käytettiin sen sisaralusta, USS New Orleansia (LPH-11).

DVD-julkaisun kommenttiraidalla Jim ja Marilyn Lovell kertovat muun muassa seuraavista poikkeamista, joita tehtäessä otettiin taiteellisia vapauksia:

Elokuvassa Ken Mattinglyn rooliin on yhdistetty monien muiden astronauttien (mm. Charles Duke) ja insinöörien toimintaa.
Saturn V:n ulkopinnan merkinnät, eritoten kolmannen vaiheen osalta, poikkeavat oikeasta.
Jack Swigertin telakointitaidoista ei oikeasti oltu huolissaan.
Elokuvassa olevaa, laukaisua edeltävää tapaamista miehistön ja omaisten kesken ei tapahtunut.
Viimeinen poltto ennen Maahan paluuta kesti todellisuudessa 14 sekuntia ja se tehtiin kohtisuoraan etenemissuuntaan, ei Maata kohti.

 Näyttelijät 

 Lähteet 

Luokka:Vuoden 1995 yhdysvaltalaiset elokuvat
Luokka:Avaruuselokuvat
Luokka:Ron Howardin ohjaamat elokuvat
Luokka:Yhdysvaltalaiset katastrofielokuvat
Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Luokka:Universal Picturesin elokuvat
Luokka:Parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Luokka:Parhaan äänityksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Luokka:SAG-palkitut elokuvat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit