Taina Elg

Taina Elisabeth Elg (9. maaliskuuta 1930 Helsinki – 15. toukokuuta 2025 Helsinki) oli amerikansuomalainen tanssija ja näyttelijä, joka loi Hollywood-uraa ja esiintyi myöhemmin Broadwaylla. Häntä on kutsuttu Suomen ainoaksi Hollywood-tähdeksi, jonka käynnit kotimaassaan 1950-luvulla saivat kansan liikkeelle ja lehdet kirjoittamaan artikkeleita.

 Elämäkerta 
Elg syntyi muusikkoperheeseen vuonna 1930. Elgin äiti Helene Dobroumova oli kotoisin Venäjältä ja pakeni sieltä Suomeen ennen vallankumousta. Elgin isä  Åke Elg oli kotoisin  Turusta.

Taina Elg syntyi Helsingissä ja asui eri puolilla Suomea: Turussa, Suojärvellä, Sortavalassa, Impilahdella, Maarianhaminassa, taas Helsingissä ja lopulta Viipurissa, josta hän joutui äitinsä kanssa evakkoon. Elg oli alkujaan tanssijana Kansallisoopperassa, jonka balettikoulusta hän valmistui 1946. Sen jälkeen tie vei tanssijana maailmalle, ensin Ruotsiin Göteborgiin ja sitä kautta Englantiin Sadler's Wells -teatteriin ja Monte Carloon Marquis de Cuevasin balettiseurueeseen vuosiksi 1949–1953, mutta loukkaantuminen lopetti balettiuran. Ennen siirtymistään Hollywoodiin Elg toimi mallina Pariisissa ja esiintyi mm. Voguessa ja Ellessä. Vuonna 1954, 23-vuotiaana, Elg solmi sopimuksen elokuvajätti Metro-Goldwyn-Mayerin kanssa. Hollywoodin-debyytti tapahtui vuonna 1955 elokuvassa Tuhlaajapoika (The Prodigal), jossa Lana Turner oli pääosassa. Seuraavana vuonna, 1956, Elg palkittiin Golden Globe -palkinnolla kategoriassa lupaavin ulkomainen naisnäyttelijä.

Elgin ensimmäinen esiintyminen elokuvassa tapahtui jo Suomessa elokuvassa Suomisen perhe 1941 ja myöhemmin elokuvassa Naimisiin päiväksi 1946. Elgin tunnetuin elokuva on George Cukorin ohjaama Tytöt 1957, jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat muun muassa Gene Kelly, Mitzi Gaynor ja Kay Kendall. Elokuvaosastaan Elg palkittiin Golden Globe -palkinnolla kategoriassa ”paras musikaalinäyttelijätär”. Elokuvan ääniraidalla Elg muun muassa laulaa Cole Porterin kappaleen ”Ca c’est l’amour” Adolph Deutschin johtaman MGM Studio Orchestran säestyksellä.<ref>Lauantain toivotut levyt 13.3.2010. YLE Radio 1.</ref> Elg siirtyi 1961 New Yorkiin luomaan näyttämöuraa. Hän on esiintynyt musikaaleissa Irma la Douce, Redhead, Silk Stockings, Can-Can, Look to the Lilies, Nine ja Titanic. Elg näytteli puolitoista vuotta amerikkalaisessa saippuasarjassa One Life to Live. Hän oli 1975 Tony-palkinto-ehdokkaana. Hän teki myös vierailevia rooleja TV-sarjoissa kuten Murhasta tuli totta. 

Elg oli naimisissa Carl-Gustav Björkenheimin kanssa vuosina 1953–1960.Finlands ridderskaps och adels kalender 1992, s. 92. Esbo 1991.  Heillä on poika, muusikko Raoul Björkenheim. Pianotaiteilija Cyril Szalkiewicz oli Taina Elgin serkku. Elgin toinen puoliso oli sosiologian professori Rocco Caporale vuosina 1982–2008. Elg eli pitkään Manhattanin Upper East Sidella, New Yorkissa, mutta palasi myöhemmin Suomeen. Elg oli sekä Yhdysvaltain että Suomen kansalainen.

Elg kuoli 15. toukokuuta 2025 hoivakodissa Helsingissä.

 Elokuvarooleja 

 Vuosi Lyhytelokuva / Elokuva Rooli 1941  Suomisen perhe  lapsi Ollin juhlissa 1946  Naimisiin päiväksi  tanssija 1955  Tuhlaajapoika  Elissa 1956  Kruunu ja miekka  Alys Ikuisesti sinun  Elsa 1957  Tytöt  Angèle Ducros 1958  Valekenraali  Simone 1959  39 askelta  Fisher Timanttiluola  Erica Neuler 1961  Le Baccanti  Dirce 1966  Juhlat linnassa  Isabelle 1970  Hercules New Yorkissa  Nemesis 1978  The Great Wallendas  Helen Wallenda 1991  Liebestraum  äiti Ralston 1994  Don't Drink the Water  Anna Gruber 1996  Tilaa rakkaudelle  naisprofessori 2006  Kummelin Jackpot  rouva Skogstedt

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Björkbacka, Hannu: ”Taina Elg – muukalaisena Hollywoodin filmiparatiisissa”, Filmihullu'' 4/2012.





 Aiheesta muualla 


 Hollywood-tähti Taina Elg New Yorkissa. Ylen Elävä arkisto.

Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:Suomen venäläiset
Luokka:Vuonna 1930 syntyneet
Luokka:Vuonna 2025 kuolleet