Daniel Day-Lewis

Daniel Michael Blake Day-Lewis (s. 29. huhtikuuta 1957 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on kolmesti Oscar-palkittu brittiläis-irlantilainen näyttelijä. Teatterissa uransa 1970-luvulla aloittanut Day-Lewis aloitti aikuisuransa elokuvissa vuonna 1982. Hänet tunnetaan rooleihinsa huolellisesti valmistautumisesta ja metodinäyttelemisestä.

Day-Lewisin palkituimpia rooleja ovat Christy Brownin rooli elokuvassa Minun elämäni (1989), Daniel Plainview’n rooli There Will Be Bloodissa (2007) ja Abraham Lincolnin rooli Lincolnissa. Rooleistaan hänet palkittiin miespääosan Oscar- ja Bafta-palkinnoilla, minkä lisäksi Plainview’n ja Lincolnin roolit toivat hänelle myös miespääosan Golden Globe -palkinnon draamaelokuvassa.

Day-Lewis ilmoitti lopettavansa näyttelemisen vuonna 2017, mutta teki paluun vuonna 2025 julkaistussa Anemonessa.

 Nuoruus 
Daniel Day-Lewis syntyi Lontoossa vuonna 1957. Hänen isänsä oli 1930-luvun suosituimpiin brittirunoilijoihin kuulunut angloirlantilainen Cecil Day-Lewis, ja hänen äitinsä oli englanninjuutalainen näyttelijä Jill Balcon, elokuvatuottaja Michael Balconin tytär.

Day-Lewisin kasvatuksessa ristiriitoja aiheutti se, että hänen isänsä oli sosialisti, kun taas hänen äitinsä oli kasvattajana hyvin perinteinen. Kotonaan Day-Lewis eli kurinalaista ja hienostunutta keskiluokkaista elämää, mutta koulussa hän tekeytyi työväenluokkaiseksi kavereidensa tapaan. Tämä ei miellyttänyt hänen isäänsä, joten poika siirrettiin 11-vuotiaana Sevenoaksin sisäoppilaitokseen Kentissä.Jackson 2013, s. 9–19.

Day-Lewisin koulunkäyntiä vaikeutti hänen lukihäiriönsä. Hän ei viihtynyt ankarassa koulussaan ja pakeni sieltä 13-vuotiaana. Sen jälkeen hänet siirrettiin siskonsa seuraksi Bedalesin kouluun Petersfieldissä. Edellisessä koulussaan kiusattu Day-Lewis alkoi käyttäytyä uudessa koulussaan aggressiivisesti, käyttää alkoholia ja tupakoida. Hänet myös pidätettiin kerran näpistelystä. Isänsä kuoleman jälkeen teini-ikäinen Day-Lewis alkoi käyttää päänsärkytabletteja päihtymistarkoituksessa, ja hänet suljettiin psykiatriseen sairaalaan kahdeksi viikoksi.Jackson 2013, s. 23–24.

Kouluaikoinaan Day-Lewis kiinnostui näyttelemisestä ja käsitöistä sekä harrasti jalkapalloa ja pyöräilyä.

Ura
 Uran alkuvuodet 
Vuonna 1969 Day-Lewis sai pienen roolin autoja vandalisoivana nuorena huligaanina John Schlesingerin elokuvassa Saakelin sunnuntai, joka julkaistiin vuonna 1971.Jackson 2013, s. 14–15.

Valmistuttuaan koulusta Day-Lewis haki töitä puusepän oppipoikana. Kun hänen hakemuksensa hyvämaineiseen Bristol Old Vic -teatterikouluun hyväksyttiin, hän aloitti siellä kolmen vuoden kurssin syksyllä 1976. Häntä opetti arvostettu Rudi Shelley, joka on monen kuuluisan englantilaisnäyttelijän takana. Valmistuttuaan Day-Lewis sai jatkaa kahden muun opiskelijan kanssa Bristol Old Vic -teatteriryhmässä yhden vuoden sopimuksella. Sen aikana hän esiintyi kahdeksassa näytelmässä.Jackson 2013, s. 27–30.

Sopimuksensa umpeuduttua Day-Lewis palasi Lontooseen ja muutti kimppaan naisystävänsä Sarah Campbellin ja miespuolisen kaverinsa kanssa. Hän eli työttömyyskorvauksella ja sai aluksi vain pieniä rooleja televisiossa. Pitkän työttömyysjaksonsa aikana Day-Lewis masentui ja käytti runsaasti päihteitä, mutta onnistui pysäyttämään syöksykierteensä ajoissa. Hän sai lopulta töitä moottoripyörälähettinä.Jackson 2013, s. 32–34.

Day-Lewis sai vihdoin teatteriroolin tammikuussa 1981 aloittaneessa John Osbornen näytelmässä Nuori viha. Teatteriarvostelijat eivät kuitenkaan pitäneet intensiivisesti näytelleen Day-Lewisin suorituksesta, koska hänen aksenttinsa ei ollut oikeanlainen. Näytelmästä tuli kuitenkin suosittu, ja sitä seurasivat päärooli näytelmässä Dracula, epävarman Archie Hughes-Folletin rooli neliosaisessa BBC:n televisiosarjassa Frost in May, sekä Alexander Mooren rooli BBC2:n televisioelokuvassa How Many Miles to Babylon? Day-Lewisin myöhempi täydellinen heittäytyminen rooleihinsa ja paneutuminen niiden yksityiskohtiin oli hänen kollegojensa mukaan idullaan jo tuolloin.Jackson 2013, s. 35–45.

 Elokuvanäyttelijänä 
Day-Lewisin ensimmäinen elokuvarooli aikuisiällä oli pieni puherooli intialaisia kiusaavana eteläafrikkalaisena rasistina menestyselokuvassa Gandhi (1982). Day-Lewisin kohtaus kuvattiin keväällä 1981, ja alkuvuonna 1982 hän oli televisiotöidensä loputtua jälleen työtön. Seuraavaksi syksyksi hän sai kuitenkin tavoitellun Guy Bennettin roolin näytelmässä Another Country Lontoon West Endissä. Day-Lewisin kiitelty roolisuoritus näytelmässä kasvatti hänen mainettaan ja johti suurempiin elokuvarooleihin, kuten John Fryerin rooli elokuvassa Bounty – kapina laivalla (1984).Jackson 2013, s. 49–57. 

Bountyn jälkeen Day-Lewis näytteli Royal Shakespeare Companyn teatterikiertueella syksystä 1983 tammikuuhun 1984. Hän kuitenkin kieltäytyi hänelle tarjotusta vuoden sopimuksesta Stratfordissa, vaikka se olisi antanut hänelle vakituiset tulot hetkellä, jolloin hänellä ei ollut muutakaan työtä. Day-Lewisin seuraava työ oli tohtori Jonathan Dakersin rooli BBC:n sarjassa My Brother Jonathan, jota seurasi uusinta Draculan roolista Christopher Bondin teatterinäytelmässä.Jackson 2013, s. 63–70.

Maailmanmaineeseen Day-Lewis nousi vuonna 1985, kun hän näytteli homoseksuaalia huligaania Poikien pesulassa ja vakavaa herrasmiesta E. M. Forster -sovituksessa Hotelli Firenzessä. Ensimmäisen pääroolinsa Day-Lewis teki Milan Kunderan romaaniin perustuvassa sovituksessa Olemisen sietämätön keveys.

Roolistaan CP-vammaisena taidemaalari Christy Brownina elokuvassa Minun elämäni (1989) Day-Lewis sai useita palkintoja, mukaan lukien parhaan miespääosan Oscarin.

Day-Lewis on metodinäyttelijä, joka paneutuu jokaiseen rooliinsa fyysisesti, psykologisesti ja emotionaalisesti. Sisäistääkseen roolinsa Day-Lewis on muuttunut esittämäkseen hahmoksi koko elokuvan kuvausten ajaksi; hän on esimerkiksi liikkunut pyörätuolilla esittäessään liikuntavammaista Christy Brownia Minun elämässäni ja opetellut tšekin kielen esittäessään tšekkiä Olemisen sietämättömässä keveydessä.

Minun elämääni seurasi 1990-luvulla sarja menestyselokuvia. Viimeisessä mohikaanissa (1992) Day-Lewis esittää mohikaaniheimon 1800-luvulla adoptoimaa miestä, Viattomuuden ajassa (1993) asianajajaa 1800-luvun Amerikassa, Isän nimessä (1993) pommi-iskusta syytettyä irlantilaista, Noitavainossa (1996) noituudesta syytettyä maanomistajaa 1600-luvun Amerikassa, ja The Boxerissa (1997) nyrkkeilijää ja IRA:n jäsentä. Sen jälkeen Day-Lewis piti taukoa näyttelemisestä ja muun muassa asui Firenzessä, jossa hän työskenteli suutarin oppipoikana.

Day-Lewis palasi elokuviin Martin Scorsesen ohjaamassa elokuvassa Gangs of New York (2002), jossa hän esittää väkivaltaista jengijohtajaa, Bill ”The Butcher” Cutteria. Day-Lewis sai roolistaan jälleen Oscar-ehdokkuuden ja Bafta-palkinnon.

Toisen Oscarinsa Day-Lewis sai vuonna 2007 ilmestyneestä elokuvasta There Will Be Blood, jossa hän esittää öljypohatta Daniel Plainview’tä. Hän sai palkintoehdokkuuksia myös pääosastaan italialaisena elokuvaohjaajana vuoden 2009 musikaalissa Nine.

Elokuvassa Lincoln (2012) Day-Lewis esittää pääosassa presidentti Abraham Lincolnia. Suoritus toi Day-Lewisille hänen kolmannen miespääosan Oscar-palkintonsa. Kesäkuussa 2017 Day-Lewis ilmoitti lopettavansa uransa Paul Thomas Andersonin ohjaaman Phantom Threadin (2017) jälkeen. Pääroolisuoritus lontoolaisena muotisuunnittelijana toi Day-Lewisille jälleen useita palkintoehdokkuuksia.

Day-Lewis palasi elokuviin kahdeksan vuoden tauon jälkeen poikansa Ronan Day-Lewisin ohjaamassa psykologisessa draamaelokuvassa Anemone (2025).

Yksityiselämä
Day-Lewis on ollut vuodesta 1996 naimisissa näytelmäkirjailija Arthur Millerin tyttären, ohjaaja Rebecca Millerin kanssa. Parilla on kaksi lasta, joista Ronan Day-Lewis on elokuvaohjaaja ja taidemaalari, ja Cashel Day-Lewis muusikko ja säveltäjä. Day-Lewisilla on myös lapsi hänen edellisestä suhteestaan ranskalaisnäyttelijä Isabelle Adjanin kanssa.

Day-Lewisille myönnettiin ritarinarvo vuonna 2014.

 Filmografia 
 Elokuvat 

 Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1971  Saakelin sunnuntai  Sunday Bloody Sunday  ilkivallantekijä 1982  Gandhi  Gandhi  Colin 1984  Bounty – kapina laivalla  The Bounty  John Fryer 1985  Poikien pesula  My Beautiful Laundrette  Johnny Burfoot Hotelli Firenzessä  A Room with a View  Cecil Vyse 1986  Nanou  Nanou  Max 1988  Olemisen sietämätön keveys  The Unbearable Lightness of Being  Tomas Stars and Bars  Stars and Bars  Henderson Dores 1989  Minun elämäni  My Left Foot  Christy Brown Eversmile, New Jersey  Eversmile, New Jersey  tohtori Fergus O’Connell 1992  Viimeinen mohikaani  The Last of the Mohicans  Haukansilmä / Nathaniel Poe 1993  Viattomuuden aika  The Age of Innocence  Newland Archer Isän nimeen  In the Name of the Father  Gerard ”Gerry” Conlon 1996  Noitavaino  The Crucible  John Proctor 1997  The Boxer  The Boxer  Danny Flynn 2002  Gangs of New York  Gangs of New York  William ”Teurastaja-Bill” Cutting 2003  Abby Singer  Abby Singer  oma itsensä (cameorooli) 2005  The Ballad of Jack and Rose  The Ballad of Jack and Rose  Jack Slavin 2007  There Will Be Blood  There Will Be Blood  Daniel Plainview 2009  Nine  Nine  Guido Contini 2012  Lincoln  Lincoln  Abraham Lincoln 2017  Phantom Thread  Phantom Thread  Reynolds Woodcock 2025  Anemone  Anemone  Ray Stoker

 Televisioelokuvat 

 Televisioelokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1981   Thank You, P.G. Wodehouse  Psmith  Artemis 81  opiskelija

 Dokumenttielokuvat 

 Dokumenttielokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2002   Forever Ealing  kertoja (ääni) 2010   A Man’s Story  oma itsensä 2012   Access to the Danger Zone  kertoja (ääni) 2017   Spielberg  oma itsensä

 Televisio 

 Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Jakson nimi / jaksojen määrä 1980  Radioetsivä  Shoestring  DJ  “The Farmer Had a Wife” 1982   BBC2 Playhouse  Alexander ”Alec” Moore  “How Many Miles to Babylon?”  Frost in May  Archie Hughes-Forret   1983   Play of the Month  Gordon Whitehouse  “Dangerous Corner” 1985   My Brother Jonathan  Jonathan Dakers   1986   Screen Two  tohtori Kafka  “The Insurance Man”

 Palkinnot ja ehdokkuudet 

 Oscar Vuosi Kategoria Elokuva Tulos 1989 Paras miespääosa Minun elämäni  1993 Isän nimeen  2002 Gangs of New York  2007 There Will Be Blood  2012 Lincoln  2017 Phantom Thread  Golden Globe Vuosi Kategoria Elokuva Tulos 1989 Paras miespääosa draamaelokuvassa Minun elämäni  1993 Isän nimeen  1997 The Boxer  2002 Gangs of New York  2007 There Will Be Blood  2009 Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa Nine  2012 Paras miespääosa draamaelokuvassa Lincoln  2017 Phantom Thread  Bafta Vuosi Kategoria Elokuva Tulos 1989 Paras miespääosa Minun elämäni  1992 Viimeinen mohikaani  1993 Isän nimeen  2002 Gangs of New York  2007 There Will Be Blood  2012 Lincoln  2017 Phantom Thread  Screen Actors Guild Vuosi Kategoria Elokuva Tulos 2002 Paras miespääosa Gangs of New York  2007 There Will Be Blood  2009 Paras näyttelijäkokoonpano Nine  2012 Paras miespääosa Lincoln  Paras näyttelijäkokoonpano 

Lähteet


 Viitteet 

Aiheesta muualla


Laaja biografia  

Luokka:Englantilaiset näyttelijät
Luokka:Englantilaiset teatterinäyttelijät
Luokka:Irlantilaiset näyttelijät
Luokka:Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Luokka:Vuonna 1957 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:BAFTA-palkinnon saajat
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat
Luokka:SAG-palkinnon saajat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit