Berninpaimenkoira

Berninpaimenkoira (, , ) on kolmivärinen, pitkäkarvainen ja suuri koirarotu. Se on saanut nimensä Bernin kantonin mukaan. Berninpaimenkoira on sveitsinpaimenkoirista yleisin. Luonteeltaan se on varma ja hyväntahtoinen, omistajaansa syvästi kiintyvä koira. Alkuaan berninpaimenkoira toimi vahti-, veto- ja karjanajokoirana maatiloilla. Nykyään se on mainio seurakoira ja monipuolinen harrastus- ja työkoira.

Rotu oli vuonna 2025 Suomen 45. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 200–300 berninpaimenkoiraa.

 Ulkonäkö 

Berninpaimenkoiran tulee olla rungoltaan voimakas ja tiivis. Säkäkorkeus on uroksilla 64–70 cm ja nartuilla 58–66 cm. Berninpaimenkoira on kolmivärinen, keskikokoa suurempi, liikkuva käyttökoira. Rakenteeltaan koiran tulisi olla sopusuhtainen sekä tasapainoinen. Pääväriltään berninpaimenkoiran tulee olla musta, jossa on punaruskeita ja valkoisia merkkejä. Valkoisia merkkejä saa olla päässä, käpälissä, rinnassa ja hännänpäässä. Lisäksi koiralla on punaruskeat merkit raajoissa, rinnassa, poskissa ja täplät silmien yläpuolella. Rotumääritelmä määrittelee varsin tarkasti sallitut merkit.

Koiran turkki on pitkä, pehmeä ja joko suora tai hieman aaltoileva. Berninpaimenkoiran raajat ovat vahvat. Sen ruskeat silmät ovat mantelinmuotoiset. Häntä on tuuhea, ja koira kantaa sitä liikkuessaan selkälinjan tasolla. Levossa häntä on riippuva.

 Luonne ja käyttäytyminen 
Luonteeltaan berni on varma ja hyväntahtoinen, omistajaansa syvästi kiintyvä koira. Suuren kokonsa vuoksi berni tarvitsee perusteellisen kotikasvatuksen. Berni haluaa olla aina siellä, missä sen omat ihmisetkin ovat. Se ei siis sovi tarha- eikä juoksulankakoiraksi. Berninpaimenkoira vaatii omistajaltaan paljon. Ensimmäinen elinvuosi ratkaisee paljolti sen luonteen ja luuston kehityksen. http://sennenkoirat.net/site/berninpaimenkoira  Suomen Sveitsinpaimenkoirat ry.  4.helmikuuta 2013

 Alkuperä 
pienoiskuva|Berninpaimenkoira.

Berninpaimenkoira on kotoisin Sveitsistä, ja rodun kantayksilöt löydettiin lähinnä Dürrbachin alueelta. Sen uskotaan polveutuneen paikallisten laumanvartijoiden ja mastiffien välisistä risteytyksistä. Sitä käytettiin Sveitsin Alpeilla työkoirana satojen vuosien ajan ennen sen saavuttamaa maailmanlaajuista kiinnostusta.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 666-667. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.  

Berninpaimenkoiria on alkujaan käytetty vetokoirina, pihavahteina sekä apuna karjanpaimennuksessa. Sitä käyttivät vetämiseen niin teurastajat, meijeristit, kutojat kuin työkalujen valmistajatkin. 1850-luvulla juustotehtaat yleistyivät, minkä vuoksi sitä tarvittiin erityisen paljon juurikin maitokärryjen vetämiseen. Vapaasti suomennettuna saksankielinen nimi Sennenhund tarkoittaa alppiniittyjen paimenkoiraa.

1800-luvun lopulla rodun kanta alkoi vähentyä merkittävästi ja samalla se myös alkoi sekoittua muiden koirien kanssa. Silloin burgdorfilainen majatalon pitäjä Franz Schertenleib aloitti elvytysprosessin. Hän alkoi etsiä puhdasrotuisia yksilöitä maaseudulta, ja löysi vuonna 1892 yhden Dürrbachista. Muiden rodun kannattajien kanssa hän keräsi lisää yksilöitä, ja muutamien vuosien jälkeen myös zürichiläinen geologian opettaja Albert Heim liittyi mukaan elvytysprojektiin.

Berninpaimenkoirien ensimmäinen sveitsiläinen rotuyhdistys perustettiin vuonna 1907. Suomeen perustettiin oma rotuyhdistys Suomen Sveitsinpaimenkoirat – Finlands Sennenhundar ry vuonna 1965.

 Tilanne Suomessa ja muualla 

Ensimmäiset rodun edustajat tulivat Suomeen vuonna 1950 Sveitsistä. Berninpaimenkoira on tunnettu ja suosittu rotu lähes kaikkialla maailmassa. Suomalaiset berninpaimenkoirat ovat hyvätyyppisiä, ja Suomesta viedäänkin vuosittain useita pentuja ulkomaille. Sveitsissä pentuja rekisteröidään vuosittain noin 400 kappaletta. Pohjoismaissa rotu on yleisin Ruotsissa, missä rekisteröidään pentuja vuosittain noin 500–600.

 Käyttötarkoitus 

Berninpaimenkoira on nykyään käyttötarkoitukseltaan pääasiassa perhe- ja seurakoira, mutta yhä lisääntyvässä määrin näkee berninpaimenkoiria myös erilaisilla kilpakentillä. Berninpaimenkoirilla on kilpailuoikeus palveluskoiralajeissa (vuodesta 1995 eteenpäin). Berninpaimenkoirat ovat saaneet tuloksia myös esimerkiksi vesipelastuksessa, agilityssä ja tokossa. Muutama berninpaimenkoira on läpäissyt myös palveluskoirien käyttäytymiskokeen hyväksytysti. Berninpaimenkoira soveltuu myös hyvin terapiakoiraksi, mistä esimerkkinä suomalaiset Hali-Bernit.Hali-Bernit. Suomen Sveitsinpaimenkoirat ry.

 Terveys 

Rodun keskimääräinen elinikä on noin 8 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, tapaturmat sekä luuston ja nivelten sairaudet. Berninpaimenkoiran merkittävimmät terveysongelmat ovat syöpäsairaudet, lonkkaniveldysplasia, kyynärniveldysplasia, autoimmuunisairaudet ja munuaissairaudet.

Noin 50 %:lla berninpaimenkoirista on terveet lonkat (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla A tai B), kun taas kohtalaista tai vaikeaa lonkkaniveldysplasiaa esiintyy 15 %:lla rodun edustajista (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D tai E). Luuston sairauksista huolestuttavin on kyyynärniveldysplasia. Eriasteista kyynärniveldysplasiaa esiintyy jopa 30 %:lla rodun edustajista. Berninpaimenkoira kuuluu PEVISAan (Suomen Kennelliiton perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustusohjelma) lonkka- ja kyynärniveltensä osalta, joten kaikkien jalostukseen käytettävien berninpaimenkoirien tulee olla lonkka- ja kyynärkuvattuja.

Rodun merkittävin terveyongelma on alttius erilaisille syöpäsairauksille. Syöpäsairaudet laskevat berninpaimenkoirien keskimääräistä elinikää merkittävästi. Rodulla esiintyy erityisesti histiosytääristä sarkoomaa, lymfoomaa ja osteoserkoomaa.

Berninpaimenkoirien munuaissairaudet ovat yleistyneet sekä Suomen populaatiossa että ympäri maailmaa. Berninpaimenkoirilla esiintyy useita munuaissairauksia, erityisesti membranoproliferatiivista glomerulonefriittia sekä munuaisdysplasiaa. 

Berninpaimenkoirat ovat keskimääräistä rotukoiraa enemmän sisäsiittoisia. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Berninpaimenkoiran jälkeläisen luku on jopa 0,317. Sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

 Lähteet 

Berninpaimenkoira – Suomen Sveitsinpaimenkoirat 
Kennelliitto: Berninpaimenkoira

Viitteet

Luokka:FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Luokka:Paimenkoirat
Luokka:Vuoristokoirat
Luokka:Sveitsiläiset koirarodut
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit