Saipanin taistelu

Saipanin taistelu alkoi 15. kesäkuuta 1944 Yhdysvaltain merijalkaväen maihinnousuna Japanin puolustamalle Saipanin saarelle. Yli kolme viikkoa kestäneessä taistelussa kenraaliluutnantti Holland Smithin komentamat 2. ja 4. merijalkaväen divisioonat ja 27. jalkaväkidivisioona löivät Yoshitsugu Saitōn komentaman keisarillisen armeijan 43. divisioonan.

 Taustoja 
Runsasta vuotta aiemmin japanilaiset määrittelivät Saipanin osaksi puolustusvyöhykettä, joka suunniteltiin suojaamaan Japanin kotisaaria hyökkäykseltä. Japanin armeijan johto antoi saarella oleville joukoilleen käskyn puolustautua viimeiseen mieheen. Kun yhdysvaltalaisten Tyynenmeren sotaretki – nk. Island Hopping Campaign – eteni Saipanille saakka, japanilaisten odotukset saaren puolustuksen suhteen olivat korkealla. Myös yhdysvaltalaiset pitivät Saipanin puolustuksen tasoa esimerkkinä siitä, millaisia resursseja sota vaatisi Japanin kotisaaria lähestyttäessä. Heille Saipan edusti mahdollisuutta pommittaa Japanin kotisaaria pitkän matkan pommikoneilla Saipanilta käsin.

 Taistelu 
Yhdysvaltain laivasto aloitti Saipanin pommituksen kahta päivää ennen hyökkäystä. Kesäkuun 15. päivän aamuna kello 7.00 ensimmäiset hyökkäysveneet irtosivat emäaluksista. Japanilaiset avasivat tulen välittömästi, kun ensimmäiset veneet saapuivat näkyviin. Iltaan mennessä kaksi tuhatta merijalkaväen sotilasta oli kaatunut tai haavoittunut, mutta noin kymmenen kilometriä leveä ja kilometrin syvä sillanpääasema oli saavutettu ja 20 000 yhdysvaltalaista sotilasta oli rantautunut. Seuraavina päivinä amerikkalaiset etenivät syvemmälle saareen, tuhoten pala palalta sitkeitä vastarintapesäkkeitä.

Taistelut heikkenivät 20. kesäkuuta ja jäljellä olevia japanilaisia savustettiin maakuopista, luolista ja piilobunkkereista liekinheittimiä ja kasapanoksia käyttäen. Kaksi päivää myöhemmin saari julistettiin varmistetuksi. Kuitenkin saarella piileskelleet kenraaliluutnantti Saitōn johtamat 3 000 japanilaista suorittivat sodan suurimman itsemurhahyökkäyksen 7. heinäkuuta yön laskeuduttua. Yhdysvaltalaiset joutuivat vetäytymään hetkeksi, mutta saivat torjuttua hyökkäyksen aamunkoittoon mennessä. Viimeisistä japanilaisista suurin osa teki itsemurhan hyppäämällä saaren korkeilta kallioilta. Taistelun aikana kuoli myös 22 000 saipanilaista siviiliä, joista osa Yhdysvaltain laivaston pommituksiin ja japanilaisten tappamana osana antautumiskieltoa. Moni teki japanilaisten sotilaiden tavoin itsemurhan, usein heittäytymällä mereen korkealta rantakalliolta.

Japanilaisten ylin komentaja vara-amiraali Chūichi Nagumo ampui itseään päähän taistelun loppuvaiheessa.

Japanilaisille tappio Saipanilla merkitsi varmuutta siitä, että sota tullaan häviämään. Yhdysvaltalaisille sitkeä ja uhreja vaatinut puolustus merkitsi atomipommin käytön todennäköisyyden kasvamista.

 Saipanin taistelu populaarikulttuurissa 
Elokuvan Windtalkers tapahtumat sijoittuvat Saipanin taisteluun. Elokuva kuvattiin Havaijilla ja Etelä-Kaliforniassa. Aiheena olleet Navajo-viestimiehet toimivat ansiokkaasti Saipanin taisteluissa.

270px|pienoiskuva|vasen|Navajo-viestimiehiä Saipanilla.
pienoiskuva|270px|Kartta Saipanin taistelusta.

Lähteet

 Aiheesta muualla 

 The Battle of Saipan - The Final Curtain

Luokka:Vuoden 1944 sotahistoria
Luokka:Maihinnousut
Luokka:Pohjois-Mariaanien historia
Luokka:Tyynenmeren sodan taistelut toisessa maailmansodassa
Luokka:Yhdysvaltain taistelut
Luokka:Japani toisessa maailmansodassa