Pour le Mérite

pienois|Pour le Mériten ”rauhanluokka”, eli tieteellisistä ja taiteellisista ansioista jaettava kunniamerkki ().
Pour le Mérite (), (ransk. pour le mérite tarkoittaa "ansiosta"), joka tunnetaan myös nimellä Blauer Max, oli Preussin korkea-arvoisin kunniamerkki ensimmäisen maailmansodan loppuun asti. Kunniamerkin perusti vuonna 1740 kuningas Fredrik II Suuri. Se myönnettiin yleensä vain poikkeuksellisen ansioituneille korkea-arvoisille upseereille. Sotilaskunniamerkinä Pour le Mérite lakkautettiin vuonna 1918. Vuonna 1842 Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV perusti kunniamerkkiin niin sanotun ”rauhanluokan” (), jota jaettiin ansioituneille tiedemiehille ja taiteilijoille. ”Rauhanluokan” jakaminen lopetettiin vuonna 1933 natsien valtaannousun jälkeen. Vuonna 1952 se perustettiin uudelleen Saksan liittotasavaltaan.

Vuonna 1866 perustettiin erikoisluokka, suurristi, jonka sai ainoastaan viisi henkilöä: Preussin kuningas Vilhelm I, kruununprinssi Fredrik Wilhelm (myöhempi keisari Fredrik III), Preussin prinssi Fredrik Kaarle, sotamarsalkka Helmuth von Moltke ja Venäjän keisari Aleksanteri II.

Vuodesta 1952 lähtien Pour le Mérite on ollut tieteen ja taiteen saralla ansioituneiden saksalaisten kunniamerkki, jota myönnetään yhdessä luokassa tunnustuksena humanismin ja tieteen hyväksi tehdystä työstä. Sitä voidaan jakaa myös ulkomaalaisille. Kunniamerkin saajat valitaan jo nimettyjen jäsenten keskuudessa järjestettävässä äänestyksessä.

 80x80px kunniamerkin nauha

 Pour le Méritellä palkittuja 
 Alvar Aalto, palkittu kunniamerkin ”rauhanluokalla” vuonna 1969.
 Leonhard von Blumenthal, Saksan yhdistymisen sotien sotamarsalkka
 Otto von Brandenstein, Loviisassa 1918 maihinnousseen Osasto Brandensteinin komentaja
 Georg Bruchmüller, ensimmäisen maailmansodan tykistöupseeri
 Dietrich Fischer-Dieskau, oopperalaulaja 1984
 Norman Foster, arkkitehti 2002
 Rüdiger von der Goltz, ensimmäisen maailmansodan kenraali Baltiassa ja Suomessa
 Sofija Guibaidulina, säveltäjä 1999
 Hermann Göring, lentäjä, myöhemmin natsi-Saksan Luftwaffen komentaja
 Paul von Hindenburg, Preussin–Itävallan sodan ja Saksan–Ranskan sodan veteraani ja ensimmäisen maailmansodan sotamarsalkka
 Ernst Jünger, viimeinen sotilasansioista Pour le Mériten elossa ollut haltija, kuoli vuonna 1998.
 Käthe Kollwitz, taiteilija 1929, ensimmäisenä naisena
 Friedrich Kress von Kressenstein, ensimmäisen maailmansodan tykistökenraali Balkanilla
 Paul von Lettow-Vorbeck, ensimmäisen maailmansodan kenraali
 Felix von Luckner, "Der Seeteufel" ensimmäisen maailmansodan meriupseeri
 Elias Lönnrot, palkittu kunniamerkin ”rauhanluokalla” vuonna 1872
 Thomas Mann, kirjailija 1955
 Svante Pääbo, mikrobiologi ja geenitutkija, 2008
 Manfred von Richthofen, ”Punainen paroni”
 Erwin Rommel, ”Erämaan kettu”, toisen maailmansodan sotamarsalkka, sai Pour le Mériten poikkeuksellisen nuorena
 Friedrich von Schelling, filosofi 1842
 Eduard von Schleich, ”Musta ritari”, ensimmäisen maailmansodan ja toisen maailmansodan hävittäjä-ässä ja Luftwaffen kenraali
 Albert Schweitzer, teologi ja lääkäri 1954
 John Singer Sargent, taidemaalari, 1908
 Joseph Veltjens, ensimmäisen maailmansodan johtavia hävittäjä-ässiä 
 A. I. Virtanen, palkittu kunniamerkin ”rauhanluokalla” vuonna 1971
 Wim Wenders, elokuvaohjaaja 2025

 Katso myös 
 Keltainen daavidintähti, natsien juutalaisille määräämä vaatemerkki, pilkkanimeltään Pour le Sémite.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Orden Pour le Mérite 

Luokka:Saksalaiset ritarikunnat
Luokka:Sotilasansiomitalit
Luokka:Preussin kuningaskunta