Leni Katajakoski

Leni Irmeli Katajakoski (ent. Kuningas, myöh. Lartio; 

 Ura 

Leni Katajakoski ponkaisi suuren yleisön tietoisuuteen vuoden 1954 Miss Suomi -kilpailuissa sijoituttuaan kilpailun voittajan Yvonne de Bruynin perintöprinsessaksi tittelillä ”Elokuvatyttö”. Siitä alkoi Katajakosken ura elokuvissa.

Katajakoski esitti suomalaisissa elokuvissa usein sekä tyhjäpäisiä että nokkelia vaaleaverikköjä. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli pieni rooli vuoden 1954 Putkinotkossa. Parissa seuraavassa elokuvassa hänellä oli näkyvämpi sivurooli. Vuonna 1957 Ville Salmisen ohjaamassa elokuvassa Taas tyttö kadoksissa! Katajakoski esiintyi jo yhtenä pääosanesittäjistä. Sen jälkeen alkoi Katajakosken ja Aarne Tarkaksen yhteistyö useissa komedioissa.

Vuonna 1959 Katajakoski nähtiin vuoden suosikkielokuvan Yks’ tavallinen Virtanen sekä Maunu Kurkvaaran Patarouvan romanttisena sankarittarena. Seuraavana vuonna olivat vuorossa Ville Salmisen komedia Oho, sanoi Eemeli ja Kaks’ tavallista Lahtista sekä vielä Tarkaksen komedia Opettajatar seikkailee. Elokuvassa Katajakoski esittää lyseon opettajatarta, joka joutuu vaikeuksiin Tommi Rinteen näyttelemän taidemaalarin maalattua hänestä alastonkuvan.

Vuoden 1961 elokuvia olivat Tarkaksen Minkkiturkki ja Veikko Itkosen Mullin mallin, jossa Katajakoski oli ainoa naisnäyttelijä. Suomalaisen elokuvateollisuuden hiipuessa 1960-luvun puolivälissä Katajakoski siirtyi näyttelemään televisioelokuvissa ja -sarjoissa.

Katajakosken tunnetuin ja kiitetyin roolisuoritus oli vuoden 1975 televisioelokuvassa Simpauttaja, jossa hän näytteli Juuli Taivaista. Sen jälkeen hän esiintyi elokuvissa Luottamus, Viimeinen savotta ja Jäniksen vuosi. Vielä 1990-luvulla hänet nähtiin elokuvissa Isältä pojalle ja Liian paksu perhoseksi.

Ansiokkaan ja monipuolisen elokuvauran lisäksi Katajakoski teki pitkän päivätyön maakuntateattereissa ja vieraili muun muassa Teatteri Jurkassa ja Pyynikin kesäteatterissa. Vuodesta 1978 hän oli kiinnitettynä Seinäjoen Kaupunginteatteriin, ja kiinnitys jatkui 1990-luvulle asti.

Katajakoski kuoli huhtikuussa 2020 saman vuoden tammikuussa diagnosoituun syöpään. Hänen tuhkansa on siroteltu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.

 Yksityiselämä 

Leni Katajakoski oli kahdesti naimisissa: näyttelijä Martti Kuninkaan ja ekonomi Esko Lartion kanssa. Katajakosken tytär oli näyttelijä Kristiina Kuningas, ja tyttärentytär on näyttelijä Iida Kuningas.

 Filmografia 

 Vuosi Elokuva Rooli 1954  Putkinotko  Sanelma Kinnunen, ”Pertan Sanelma” 1956  Lain mukaan  Liisa Muuan sulhasmies  Ulla Kaario 1957  Taas tyttö kadoksissa!  Meeri ”Mary” Mononen Vääpelin kauhu  Margit Kärki 1958  Kulkurin masurkka  Riikka Matintytär, Paulin äiti Nuori mylläri  Sirkka Sallinen Niskavuoren naiset  Anna-Liisa Niskavuori Sotapojan heilat  Helmi Mies tältä tähdeltä  keskusneiti 1959  Yks’ tavallinen Virtanen  Anni Lehtelä Patarouva  Eeva, herttarouva 1960  Oho, sanoi Eemeli  Marjatta

 Vuosi Elokuva Rooli 1960  Kaks’ tavallista Lahtista  Eeva Kankkulan kaivolla  Leena, vanhanisännän tyttärentyttärentyttärentytär Opettajatar seikkailee  maisteri Leena Kataja, ”Tantta” 1961  Minkkiturkki  Irma, pääjohtajan sihteeri Toivelauluja  surullinen tyttö Mullin mallin  Anja 1962  Älä nuolase...  Hilkka Kyyhky 1966  Johan nyt on markkinat!  Kaisa, kerrossiivooja 1975  Simpauttaja  Juuli Taivainen 1976  Luottamus  Fredrikssonin vaimo 1977  Viimeinen savotta  Jenni Linnarova Jäniksen vuosi  kulonsammuttajia ruokkiva nainen 1996  Isältä pojalle  Liisa Virtanen

 Lähteet 


 Suomen kansallisfilmografia 5–6. VAPK, 1991.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Vuonna 1935 syntyneet
Luokka:Vuonna 2020 kuolleet