Peplum

Peplum on Italiassa 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alkupuolella kukoistanut seikkailuelokuvan tyylilaji.Moliterno 2008, s. 245. Sen nimitys perustuu antiikin Kreikassa käytetyn peplos-asusteen latinalaistettuun muotoon.Elley 1984, s. 21.  Genrestä puhutaan myös miekka ja sandaali -elokuvina.Moliterno 2008, s. 245–246. Italialainen ohjaaja Vittorio Cottafavi kutsui sitä neomytologiaksi. Peplum-elokuvien keskiössä on yleensä yhdysvaltalaisen kehonrakentajan esittämä, antiikin historiasta tai mytologiasta peräisin oleva sankari.

Peplumin juuret ovat mykkäelokuvan kauden historiallisissa spektaakkeleissa kuten Giovanni Pastronen Cabiria (1914), Cinecittàn studioilla 1950-luvun alussa kuvatuissa amerikkalaisissa historia- ja raamattuaiheisissa elokuvissa sekä Alessandro Blasettin Fabiolan (1949) ja Mario Camerinin Odysseuksen (Ulisse, 1954) kaltaisissa italialaisissa suurtuotannoissa. Niistä poiketen peplum-elokuvat tehtiin yleensä nopeasti ja pienellä budjetilla. 

Kriitikoiden sijasta ne oli suunnattu halpojen kansanteatterien yleisölle. Elokuvat olivat usein eri kielille jälkiäänitettyjä eurooppalaisia tai amerikkalaisia yhteistuotantoja, jotka löysivät tiensä myös kansainvälisille markkinoille.Moliterno 2008, s. 247. Niiden huono maine perustuu osin surkeaan amerikkalaiseen dubbaukseen sekä heikkolaatuisiin televisiokopioihin, joita on sittemmin päätynyt myös DVD:lle. Todellisuudessa niissä käytettiin aikansa parasta väri- ja laajakangastekniikkaa, ja Italiassa lähes kaikki elokuvat dubattiin ammattimaisesti myös alkukielellä.Bondanella 2009, s. 162. Monissa elokuvissa käytettiin suurten budjettien elokuviin kuten Ben-Hur ja Kleopatra valmistettuja lavasteita ja samoja lavasteita kierrätettiin kosmeettisin muutoksin.Same set, different films

Ensimmäisenä peplum-elokuvana pidetään Pietro Franciscin ohjaamaa Voittamatonta Herkulesta (1957), joka nosti kuuluisuuteen Herkulesta esittäneen Steve Reevesin ja saavutti valtavan menestyksen varsinkin Yhdysvalloissa. Sitä seurasi saman ohjaajan Herkules ja Lyydian kuningatar (1958), Vittorio Cottafavin Herkuleen kosto (1960) ja Herkules – Atlantiksen valloittaja (1961) sekä suuri joukko Riccardo Fredan, Carlo Campogallianin, Domenico Paolellan, Sergio Corbuccin, Duccio Tessarin ja muiden ohjaajien elokuvia. Mario Bava sekoitti peplumiin kauhufilmin aineksia elokuvassaan Herkules voittaa helvetin (1961) ja Sergio Leone ohjasi yhden genren klassikkoteoksista Taistelu Rhodoksesta (1961). Steve Reevesin lisäksi elokuvien pääosia esittivät brittiläissyntyinen Reg Park, yhdysvaltalaiset Gordon Scott, Brad Harris, Dan Vadis, Gordon Mitchell, Mark Forest, Mickey Hargitay ja Reg Lewis, kanadalainen Samson Burke sekä italialaiset Sergio Ciani (alias Alan Steel) ja Adriano Bellini (alias Kirk Morris).Bondanella 2009, s. 163–166.

Elokuvien päähenkilö on yleensä lihaksikas supersankari, jota kutsutaan vaihtelevasti nimillä Herkules, Maciste, Ursus, Goljat tai Simson. Hänen seikkailunsa voivat antiikin Kreikan ja Rooman lisäksi sijoittua varhaiseen keskiaikaan, muinaiseen Egyptiin, Kiinaan, itämaille tai täysin kuvitteelliseen ympäristöön.Moliterno 2008, s. 246–247.Dyer, Richard: Valkoisen miehen muskelit. Teoksessa  Elokuvien pääteema on vapaus. Sankari vapauttaa julman hirmuvaltiaan alistaman kansan käytyään läpi erilaisia voimainkoetuksia ja pelastaa samalla siveän rakastettunsa. Usein läsnä on myös sankaria himoitseva paheellinen kuningatar. Toistuvia aineksia ovat kidutus, erilaiset luonnonmullistukset sekä hovin tanssitytöt.Hughes 2011, s. 18.

Kaikkiaan Italiassa tehtiin vuosina 1957–1965 noin 180 peplum-elokuvaa. 1960-luvun puolivälissä peplumin tilalle tuli uusi genre, italowestern, jonka ensimmäinen suuri menestys oli Sergio Leonen ohjaama Kourallinen dollareita vuonna 1964.Moliterno 2008, s. 245, 247. 1980-luvun alussa Italiassa kuvattiin jälleen muutamia peplum-elokuvia. Niillä on paljon yhtymäkohtia Conan – barbaaria (1982) seuranneeseen miekka ja magia -genreen, jossa on kuitenkin selvästi enemmän fantasia- ja maagisia aineksia. Barbaarielokuva muodostuikin peplumin henkiseksi perilliseksi. Italian jälkipeplumin parhaana elokuvana pidetään Luigi Cozzin Herculesta (1983).Hughes 2011, s. 287

Peplum-elokuvia
 Afrodite, dea dell’amore, 1958
 Akhilleus – voittamaton soturi, 1962
 Anno 79 – La distruzione di Ercolano, 1962
 Anthar l’invincibile, 1964
 Brenno, il nemico di Roma, 1963
 Le calde notti di Poppea, 1969
 Il Colosso di Roma, 1964
 Il conquistatore di Atlantide, 1965
 Il conquistatore di Corinto, 1961
 Ercole contro i tiranni di Babilonia, 1964
 Ercole contro Moloch, 1963
 Ercole contro Roma, 1964
 Ercole l’invincibile, 1964
 Ercole, Sansone, Maciste e Ursus gli invincibili, 1964
 L’eroe di Babilonia, 1963
 La furia di Ercole, 1962
 Il gigante di Metropolis, 1961
 I giganti della Tessaglia, 1960
 I giganti di Roma, 1964
 Giulio Cesare contro i pirati, 1962
 Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie, 1962
 Il gladiatore che sfidò l’impero, 1965
 Golia alla conquista di Bagdad, 1965
 Goliat ja barbaarit, 1959
 Goliath contro i giganti, 1961
 Goliath e la schiava ribelle, 1963
 Hannibal, 1959
 Hercules, 1983
 Herkuleen kosto, 1960
 Herkules – Atlantiksen valloittaja, 1961
 Herkules ja Lyydian kuningatar, 1959
 Herkules ja rakkauden kuningatar, 1960
 Herkules voittaa helvetin, 1961
 Gli invincibili fratelli Maciste, 1964
 Kartago liekeissä, 1960
 Kindar, l'invulnerabile, 1965
 Kleopatra ja miehet, 1962
 La leggenda di Enea, 1962
 Il leone di Tebe, 1964
 Maciste contro Ercole nella valle dei guai, 1961
 Maciste contro i mostri, 1962
 Maciste contro il vampiro, 1961
 Maciste e la regina di Samar, 1964 Maciste, il gladiatore più forte del mondo, 1962
 Maciste ja manalan valtiatar, 1961
 Maciste kauhujen maassa, 1961
 Maciste nelle miniere del re Salomone, 1964
 Marathonin sankari, 1959
 Marte, dio della guerra, 1962
 Messalina, 1960
 Nefertite – Niilin kuningatar, 1961
 Nel segno di Roma, 1959
 Niilin legioonat, 1959
 Odysseus vastaan Hercules, 1962
 Orjien kapina, 1960
 Perseo l’invincibile, 1963
 Pompeijin viimeiset päivät, 1959
 I predoni della steppa, 1964
 La rivolta dei pretoriani, 1964
 Romulus ja Remus, 1961
 Sansone, 1961
 Sansone contro il Corsaro Nero, 1964
 Seitsemän raivoisaa gladiaattoria, 1983
 Le sette folgori di Assur, 1962
 I sette gladiatori, 1962
 La sfida dei giganti, 1965
 Simson ja orjakuningatar, 1963
 Spartacuksen poika, 1962
 Spartan gladiaattorit, 1964
 Taistelu Rhodoksesta, 1961
 Il trionfo di Ercole, 1964
 Il trionfo di Maciste, 1961
 Troijan urhot, 1961
 Ursuksen kosto, 1961
 Ursus, il gladiatore ribelle, 1962
 Ursus leijonien laaksossa, 1961
 Ursus – sankareista suurin, 1963
 La vendetta dei gladiatori, 1964
 La vendetta di Spartacus, 1964
 Veriveljet, 1962
 Viimeinen gladiaattori, 1964
 Voittamaton gladiaattori, 1961
 Voittamaton Herkules, 1958
 Voittamaton Maciste, 1962
 Voittamaton soturi, 1960
 Vulcano, figlio di Giove'', 1962

Lähteet





Viitteet

Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet
Luokka:Italian elokuva