Karkeakarvainen saksanseisoja

Karkeakarvainen saksanseisoja () on alun perin saksalainen koirarotu, joka on syntynyt risteyttämällä villakoirapointtereita, korthalsingriffoneita, harjaskarvaisia seisojia ja lyhytkarvaisia saksanseisojia. Karkeakarvainen saksanseisoja on laajimmalle levinnyt karkeakarvainen metsästyskoirarotu.

Rotu oli vuonna 2025 Suomen 61. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 200–400 karkeakarvaista saksanseisojaa.

 Ulkonäkö 

Uroksen säkäkorkeus on 61–68 cm ja nartun 57–64 cm. Pää on melko pitkä, kallo leveä ja kuono voimakas. Silmien tulee olla tummat ja kirkkaat, korvien keskipitkät ja riippuvat. Rintakehä on syvä ja melko leveä. Karkeakarvainen saksanseisoja on neliömäinen, korkeintaan 3 cm korkeuttaan pitempi. Häntä ulottuu kintereeseen asti. Karvan tulee olla karkeaa, rungonmyötäistä ja sormilla koettaessa selvästi kierteistä. Karvanpeitteen tulee olla peittävää. Koiralla tulee olla pohjavillaa. Karkeakarvaisen saksanseisojan rodullisia tuntomerkkejä ovat myös tuuhea parta ja kulmakarvat. Väri on joko valkopohjainen ruskein merkein, valkopohjainen mustin merkein, ruskea päistärikkö, musta päistärikkö tai kokoruskea. 

 Luonne ja käyttäytyminen 

Rodun etsästysvietti on erittäin voimakas. Koska rodulla ei tule olla vahtimistaipumuksia, se on ystävällinen vieraidenkin ihmisten kanssa. Tasapainoisesta luonteesta johtuen karkeakarvainen saksanseisoja on lempeä perhekoira.

 Metsästyskäyttö 

Karkeakarvainen saksanseisoja on saanut mainetta uupumattomana ja rohkeana metsästäjänä kaikenlaisessa maastossa. Se on monipuolinen metsästyskoira, joka sopii hyvin kaiken riistan metsästykseen. Riistatilanteissa, myös pienpetojen kanssa, sen tulee olla peloton ja varma. Vesilintujahdissa rotu on mainio. Se noutaa pudotetun riistan ja kerää usein talteen myös muiden sorsastajien haavoittamat tai löytämättä jääneet linnut. 

 Alkuperä 

Karkeakarvainen saksanseisoja on karkeakarvainen kanakoira. Sen jalostus alkoi 1800-luvun lopulla korthalsingriffonista. Tavoitteena oli luoda varmaluonteinen ja tehokas karkeakarvainen saksalainen metsästyskoira. Villakoirapointterista, korthalsingriffonista, Deutsch Stichelhaarista sekä lyhytkarvaisesta saksanseisojasta on syntyi lyhyessä ajassa metsästyskoira, joka monipuolisuutensa ansiosta soveltuu kaikenlaisiin metsästysolosuhteisiin.

 Terveys 
Rodun keskimääräinen elinikä on noin 10 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Karkeakarvaisten saksanseisojien keskimääräistä elinikää laskee merkittävästi nuorille koirille sattuneet tapaturmat. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, tapaturmat sekä maksan- ja ruoansulatuskanavan sairaudet.

Rodun lonkkatilannetta voidaan pitää oikein hyvänä. Noin 88 %:lla karkeakarvaisista saksanseisojista on terveet lonkat (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla A tai B), kun taas kohtalaista tai vaikeaa lonkkaniveldysplasiaa esiintyy vain 2 %:lla rodun edustajista (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D tai E). Eriasteista kyynärniveldysplasiaa esiintyy vain 5 %:lla rodun edustajista.  Karkeakarvaisten saksanseisojien PEVISA-ohjelmassa on pakollinen lonkkakuvauslausunto.

Kuten kaikissa roduissa, myös karkeakarvaisissa saksanseisojissa esiintyy jonkun verran allergioita ja atopiaa. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Saksanseisojat ovat keskimääräistä koirarotua vähemmän sisäsiittoisia. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25 mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Saksanseisojan jälkeläisen luku oli vain 0,18. Sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

 Katso myös 

 Lyhytkarvainen saksanseisoja
 Pitkäkarvainen saksanseisoja

 Lähteet 
Tapio Eerola, Suomen koirarodut, Tammi 1997
http://www.koirat.com
http://www.saksanseisojakerho.fi/

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)

Luokka:FCI 7 Seisovat lintukoirat
Luokka:Seisojat
Luokka:Saksalaiset koirarodut
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit