Martti Rautanen

Martti (Martin) Rautanen (10. marraskuuta 1845 Tikanpesä, Inkerinmaa – 19. lokakuuta 1926 Olukonda, Lounais-Afrikka) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lähetystyön pioneeri.

Lapsuus ja nuoruus
Rautanen syntyi köyhään perheeseen Inkerinmaalla, jonne suku oli siirtynyt Savosta. Silti hän piti itseään venäläisenä. Vuoden 1863 kesäkuussa hän lähti äidin ja rippi-isän rohkaisemana Helsinkiin, Suomen Lähetysseuran vuotta aikaisemmin toimintansa aloittaneeseen lähetyskouluun.pienoiskuva|oikea| Martti Rautasen perhe ensimmäisen Suomen-lomansa aikaan 1891-1892

Lähetyssaarnaaja 
Rautanen lähti 24. kesäkuuta 1868 neljän työtoverinsa kanssa lähetyssaarnaajaksi Lounais-Afrikkaan Ambomaalle, nykyiseen Namibiaan. Matka tehtiin Hereromaan kautta, jonne tultiin huhtikuussa 1869 ja jossa vietettiin yli vuosi. Ambomaalle miehet pääsivät vasta heinäkuussa 1870. Siellä suomalaiset saivat vakiinnutettua toimintaansa erityisesti kaakkoisen Ondongan heimon alueella.

Rautanen toimi Ambomaalla yli viisikymmentä vuotta Olukondaan vuonna 1880 perustamansa lähetysaseman johtajana, raamatunkääntäjänä sekä pitkäjänteisessä opetus- ja kasvatustyössä: ensimmäiset ambomaalaiset papit vihittiin 1925. Rautasen käännöstyö käsitti erityisesti vuonna 1892 ilmestyneen ndongan-kielisen virsikirjan. Rautanen oli myös tunnustettu virsirunoilija ja kansatieteilijä, joka antoi arvoa ambomaalaisten omalle kulttuurille. Hän keräsi kasveja, teki säähavaintoja ja toimitti esineistöä muun muassa Suomen kansallismuseoon.

Nakambale
Vähän ennen kuolemaansa Rautanen vihittiin Helsingin yliopistossa teologisen tiedekunnan kunniatohtoriksi. Rautanen sai paikallisilta lempinimen Nakambale, joka tarkoittaa "sitä joka pitää hattua". Hän piti usein kalottia, jonka ambomaalaiset käsittivät palmukoriksi. Nakambale-sana tulee okambale-sanasta, joka merkitsee pientä koria. Rautanen tunnettiin Nakambalena niin hyvin, että nimi kirjoitettiin jopa hänen hautakiveensä. Häntä kunnioitetaan Namibiassa erittäin paljon vielä nykyisinkin, vaikka hänen kuolemastaan on kulunut jo 90 vuotta. Rautanen meni vuonna 1872 naimisiin saksalaisen lähetyssaarnaajan Franz Kleinschmidtin tyttären Friedan kanssa. Rautaset saivat yhdeksän lasta, mutta moni lapsista kuoli jo pienenä malariaan.

 Teoksia 

 Kirjat 

Omahistori go mo Bibeli Moshindonga. No ku T. Reijonen, Aahongi. Moshinjoliso sh'Ehangeno lja Literatur ja Suomi, 1889.
Ein Märchen der Aandonga aufgezeichnet und gedeutet. Kustantaja tuntematon, 1893.
Ondongan uskonnollisista tavoista. Suomen lähetysseura, 1904.
Omahokololo go metestamenti epe pašindonga. Ga ńoolua tango komulongi guoohapu za Kalunga T. Reijonen ; no ge endululua ku M. Rautanen. Kustantaja tuntematon, 1908.
Omahistori nenge Omakololo go mo Bibeli pasindonga : ge endelulua lutijaali : enanangizo etijaali. Finska Missionssällskapet, 1908.
Omalongo giili na giili : ongaka gaakuaevangeli na ngoka gaakuakatoliki : the differences between evangelical and catholic doctrines. Ehangano lja missioni jomu, Suomi 1924.
Ontsilanzimbo : 1, Omanongeko gokunongeka oohapu za kalunga ku kehe esiku. Suomen lähetysseura. 1934.

 Laulut 

 Katso meitä nyt : Lauluja Martti Rautasen teksteihin. Sävelmät: Jaakko Löytty, Sakari Löytty, Pekka Simojoki; Suomenkieliset tekstit: Kaija Pispa. Nuotit:  Warner/Chappell Music Finland,1997. CD-levy: Rainmaker, Suomen Lähetysseura, 1997.
 Siionin virret : 1. Seisomme ovellasi, Martti Rautanen (ndongan kielellä) 1921, suom. K. Pispa 2005. 98. Oi Herra, Jumalani, Martti Rautanen (ndongan kielellä) 1921, suom. K. Pispa 2000. 

 Lähteet 

 Aapeli Saarisalo: Etelän ristin mies. WSOY, 1971. 
 Olli Löytty: Ambomaamme. Suomalaisen lähetyskirjallisuuden me ja muut. Vastapaino, 2006. 
 NamibWeb.com - Olukonda 

 Aiheesta muualla 

 Neekerikulttuuria Suomessa, Kansan kuvalehti, 01.07.1932, nro 27, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Inkeriläiset henkilöt
Luokka:Vuonna 1845 syntyneet
Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijät