Lumityttö

Lumityttö () on venäläiseen tai slaavilaisen mytologiaan kuuluva satuhahmo. 

Tiettävästi ensimmäisen kerran Lumityttö esiintyy kirjallisessa muodossa ukrainalaisen kieli- ja kansantieteilijä, kirjailija Myh’ailo Maksymovytšin julkaiseman teoksen Kievljanin (1. osa, 1840) sadussa Snegurka. 

Eräässä tarinassa hän on Kevään ja Pakkasen tytär, joka kaipaa ihmisten seuraa. Hän pitää Lel-nimisestä paimenesta, mutta on kykenemätön tuntemaan rakkautta. Lumitytön äiti säälii häntä ja antaa hänelle tämän kyvyn, mutta heti kun Lumityttö rakastuu, hänen sydämensä lämpenee ja hän sulaa. Tämän tarinan kirjoitti Snegurotška-satunäytelmäksi (1873) venäläinen Aleksandr Ostrovski. Tämän pohjalta Nikolai Rimski-Korsakov sovitti myöhemmin oopperan Lumityttö, jonka ensiesitys oli Pietarin Mariinski-teatterissa tammikuussa 1882.

Toisen kertomuksen mukaan vanha pariskunta tekee lumesta tytön, joka muuttuu eläväksi. Ryhmä tyttöjä kutsuu hänet metsään kävelylle, jonka jälkeen he tekevät pienen nuotion ja hyppivät vuorotellen sen yli. Kun Lumitytön vuoro tulee, hän haihtuu jo puolivälissä hyppyä pieneksi pilveksi. Tätä muistuttava tarina löytyy esimerkiksi vuonna 1890 englanniksi julkaistusta kansansatujen kokoelmateoksesta.

Nykyään Lumityttö tunnetaan Pakkasukon lapsenlapsena ja avustajana. Pakkasukkoa on luonnehdittu joulupukin venäläiseksi serkuksi, vaikka hahmo poikkeaa historialtaan joulupukista merkittävästi.

 Kuvia 

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Snegurochka  

Luokka:Jouluun liittyvät hahmot
Luokka:Slaavilainen mytologia