Arte povera

Arte povera () on italialaisen taidekriitikon Germano Celantin vuonna 1967 lanseeraama nimitys tuon ajan italialaisen nuoren taiteen uudelle taidesuunnnalle.

Arte poveran voimakkain esiintymisaika oli 1960- ja 1970-luvuilla. Taidesuunnalle oli tyypillistä ei-traditionaalinen ja poliittisesti latautunut taide. Arte poveran taiteilijat tekivät usein lyhytaikaista taidetta, performansseja, installaatioita ja assemblaaseja, joista tuli myöhemmin taiteen yleisiä ilmaisuvälineitä. 

Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa samanhenkisistä teoksista puhutaan usein minimalismina. Siihen verrattuna arte povera -teokset ovat useammin installaatioita ja lähenevät joskus käsitetaidetta. Tyypillisiä arte poverassa käytettäviä materiaaleja ovat lasi, valo, hiekka, puu ja heinä. Arte povera on usein suurikokoista. Mario Merz igluineen on 1960-luvulta alkaen ollut arte poveran tunnetuin tekijä. Ryhmän taiteilijat asuivat Torinossa, Milanossa, Genovassa ja Roomassa. 

Arte poveran taiteilijoita

 Giovanni Anselmo
 Alighiero e Boetti
 Joseph Beuys
 Pier Paolo Calzolari
 Christo
 Rossella Cosentino
 Luciano Fabro
 Giánnis Kounéllis
 Piero Manzoni
 Mario Merz
 Marisa Merz
 Giulio Paolini
 Pino Pascali
 Giuseppe Penone
 Michelangelo Pistoletto
 Richard Serra
 Gilberto Zorio

 Lähteet 

Aiheesta muualla
 Arte Povera Artcyclopediassa 
 Arte Povera MoMA:n Art Terms -palvelussa 

Luokka:Nykytaide