Maunu Paljassääri

Maunu III Paljassääri (Magnus III Olavsson Berrføtt); (1073–1103) oli Norjan kuningas vuosina 1093–1103. Hän oli aluksi serkkunsa Haakon Maununpojan vastahallitsija, mutta Haakonin kuoltua vuonna 1094 hänestä tuli yksin koko Norjan kuningas. 

Hän oli Olav Kyrren ja tämän nimeltä tuntemattoman jalkavaimon avioton poika.

Maunun lisänimen oletetaan saaneen alkunsa hänen tavastaan pukeutua sääret paljaaksi jättävään irlantilaistyyppiseen kilttiin.

Vuonna 1095 Maunu Paljassäärestä tuli myös Mansaaren kuningas. Lisäksi Maunu liitti vuonna 1098 Orkneysaaret, Hebridit ja Shetlandinsaaret Norjaan. Maunu Paljassääri kaatui vuonna 1103 ollessaan sotaretkellä Irlannissa. Maunun sotaretkellä oli kauaskantoiset seuraukset, sillä tulevina vuosina Norjaan ilmestyivät sekä Harald Gille että Sigurd Slembe, jotka kumpikin väittivät olevansa Maunun aviottomia poikia ja oikeutettuja Norjan kruunuun.

Maunua seurasivat valtaistuimella hänen ja puoliso Margareta Fredkullan kolme poikaa: Olavi Maununpoika, Östen Maununpoika ja Sigurd I Jerusaleminkävijä. Hänen tyttärensä Ragnhild (1073–1103) avioitui Tanskan kuningas Eerik I Ejegodin aviottoman pojan Harald Kesjan kanssa. 

Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Norjan kuninkaat
Luokka:Vuonna 1073 syntyneet
Luokka:Vuonna 1103 kuolleet