Haakon IV Haakoninpoika

Haakon IV Haakoninpoika tai Haakon Vanha (, ); (1204–1263) oli Norjan kuningas vuosina 1217–1263.

Haakonista tuli 
kuningas hänen voitettuaan muut vallantavoittelijat. Haakon oli Norjan kuningas 46 vuoden ajan, ja hänen kaudellaan Norjan maa-alue oli suurimmillaan.

Suku
Hänen äitinsä Inga väitti, että Haakon oli kuningas Haakon Sverrenpojan poika, joka oli syntynyt isänsä kuoleman jälkeen. Inge Bårdinpojan kuoltua birkebeini-liikkeen mahtimiehet tunnustivat Haakonin Haakon Sverrenpojan pojaksi ja nostivat hänet valtaan. Varsinkin kirkon piirissä epäiltiin Haakonin syntyperää, mutta epäilykset saatiin vaiennettua, kun Haakonin äiti läpäisi tulikokeen eli käveli tulisilla hiilillä, mikä ajan uskomusten mukaan todisti hänen puhuvan totta.

Haakonin äiti Inga synnytti Haakonin noin kuusi kuukautta Haakon Sverrenpojan kuoleman jälkeen vuonna 1204. Baglien saagan mukaan Haakon vietiin turvaan birkebeinien luo Trondheimiin. Kuningas Inge II Bårdinpoika tunnusti nuoren Haakonin kuningas Haakon Sverrenpojan perilliseksi, ja poika sai kasvaa hovissa. Ingen kuoleman jälkeen birkebeinit julistivat nuoren Haakon Haakoninpojan kuninkaaksi, ja hänet huudettiin kuninkaaksi myös Øretingin käräjillä vuonna 1217. 

Kuningas Ingen velipuoli, Skule Bårdsson, jolla myös oli vaatimus kruunuun, määrättiin Haakonin holhoojaksi, kunnes tämä olisi täysi-ikäinen. Skulesta tuli jaarli ja valtakunnan tosiasiallinen hallitsija, ja hänelle kuului kolmasosa maista ja veroista. Baglien asettama vastakuningas Filippus Simonsson kuoli samana vuonna kun Haakon Haakoninpoika oli huudettu kuininkaaksi. Suurin osa bagleista hyväksyi Haakonin kuninkuuden, mutta osa oli tyytymättömiä, ja he nostattivat kapinoita Opplandissa useiden vuosien ajan. Heidän johtajansa Knut Haakoninpoika antautui vasta vuonna 1227.

Avioliitto
Vuonna 1225 Haakon avioitui jaarli Skulen tyttären Margrét Skúladóttirin kanssa.

Kuningas
Muutaman vuoden ajan kuninkaan ja jaarlin suhde säilyi hyvänä, mutta ristiriidat heidän välillään kasvoivat vähitellen ankaraksi valtataisteluksi. Haakon antoi Skulelle herttuan arvonimen vuonna 1237, mutta samalla Skulen valtaoikeudet kuitenkin kaventuivat. Tyytymätön Skule aloitti vuonna 1239 avoimen kapinan. Skule hävisi ratkaisevan taistelun Oslossa ja joutui pakenemaan Nidarosiin, jossa birkeibeinien soturit tappoivat hänet.Kuningas Haakonin voitto lopetti samalla Norjaa yli sata vuotta riivanneet perimyssodat. Haakon sääti uuden perimyslain, jonka mukaan vanhimman naimisissa olevan pojan tulisi olla ainoa laillinen kuningas. Haakonista tuli myös Islannin ja Grönlannin kuningas, ja niiden asukkaat pakotettiin maksamaan veroa Norjalle.

 Perintö
Haakonin hallinnolle oli ominaista aktiivisuus sekä sisä- että ulkopolitiikassa. Hän rakensi ja vahvisti useita linnoja, kirkkoja ja kuninkaallisia kartanoita, mukaan lukien Håkonshallen Bergenissä. Vuonna 1263 hän sairastui ja kuoli Kirkwallissa Orkneysaarilla 17. joulukuuta 1263.

 Lapset 
Suhteesta Kanga nuoremman kanssa:
 Sigurd
 Cecilia (kuoli merionnettomuudessa miehensä kanssa vuonna 1248)

Avioliitosta Margrét Skúladóttirin kanssa:
Olav
Haakon Nuori
Kristina (1234–1262), kihlattiin 1251 Aleksanteri Nevskin ja Polotskin ruhtinatar Aleksandra Brjatšislavnan vanhimman pojan Vasilin kanssa, avioliitto purkautui. Osana poliittista liittoa hän kihlautui Felipen, Kastilian kuningas Alfonso X:n veljen kanssa. He avioituivat vuonna 1258, ja Kristina asui Kastiliassa kuolemaansa asti neljä vuotta myöhemmin.
Maunu Lainparantaja

 Lähteet 

 Aiheesta lisää 

Luokka:Norjan kuninkaat
Luokka:Vuonna 1204 syntyneet
Luokka:Vuonna 1263 kuolleet