Fabio Cannavaro

Fabio Cannavaro (s. 13. syyskuuta 1973 Napoli, Italia) on italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja. Lokakuusta 2025 lähtien hän on toiminut Uzbekistanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.

Cannavaro voitti urallaan maailmanmestaruuden ja hänet valittiin sekä Euroopan parhaaksi että Fifan vuoden pelaajaksi vuonna 2006.

Hänen vahvuuksiinsa kuuluivat muun muassa pallonriistot ja kaksinkamppailut. Hänen nuorempi veljensä Paolo Cannavaro on myös jalkapalloilija.

Ura pelaajana
 Seurajoukkueessa 
Cannavaro on pelannut Napolissa (1992–1995), Parmassa (1995–2002), missä hän voitti vuonna 1999 UEFA Cupin, Italian Cupin ja Italian Supercupin, ja Internazionalessa (2002–2004) ennen siirtymistään Juventukseen vuonna 2004. Kesällä 2006 hän siirtyi Real Madridiin Juventuksen pudottua Serie B:hen sopupeliskandaalin seurauksena, mutta kolmen vuoden kuluttua 19. toukokuuta 2009 Cannavaro siirtyi vapaalla siirrolla takaisin Juventukseen. Hänen tekemänsä sopimus oli yksivuotinen.Juve confirm Cannavaro deal Sky Sports. Viitattu 20.5.2009. Kesäkuussa 2010 Cannavaro ilmoitti siirtyvänsä kahden vuoden sopimuksella Arabiemiirikunnan pääsarjassa pelaavaan Al-Ahliin vuoden 2010 MM-kisojen jälkeen.Cannavaro: Zwei Jahre Dubai Kicker.de 2.6.2010 Viitattu 9.6.2010 

Lokakuussa 2009 Cannavaroa epäiltiin doping-rikkeestä, kun hän oli jäänyt kiinni kielletyn kortisonin käytöstä. Italian olympiakomitea kuitenkin vapautti hänet epäilyistä, kun oli osoitettu, ettei Cannavaro ollut käyttänyt dopingia parantaakseen suorituskykyään, vaan hoitaakseen mehiläisenpistosta aiheutunutta allergista reaktiota.

 Maajoukkueessa 
Italian maajoukkueessa Cannavaro debytoi tammikuussa 1997 ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. MM-kilpailuissa hän pelasi neljästi vuosien 1998, 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa. Hänen maajoukkueuransa huipuksi voidaan laskea vuoden 2006 MM-kilpailut, joissa Italia voitti maailmanmestaruuden ja kapteenina toiminut Cannavaro pääsi nostamaan mestaruuspokaalin. 

Hän oli mukana myös EM-kilpailuissa 2000, jolloin joukkue saavutti hopeaa, sekä 2004. 12. elokuuta 2009 hän pelasi 127. maaottelunsa ja nousi Paolo Maldinin ohi eniten maaotteluita pelanneeksi italialaiseksi miespelaajaksi.

 Palkinnot 

Vuonna 2006 Cannavaro voitti Kultaisen pallon, jonka France Football -lehti myöntää Euroopan parhaimmalle jalkapalloilijalle. Samana vuonna 18. joulukuuta Cannavaro valittiin Fifan vuoden pelaajaksi. Loppuäänestyksessä hän voitti Zinédine Zidanen ja Ronaldinhon.

 Uran lopetus 
Vuonna 2011 Fabio Cannavaron lääkäri ilmoitti, ettei Cannavaron polvi kestä enää pelaamista.Cannavaro retires from football on medical advice USA Today 9.7.2011 Viitattu 9.7.2011 

Ura valmentajana

Marraskuussa 2014 Cannavarosta tuli kiinalaisen Guangzhou Evergranden päävalmentaja. Cannavaron johdolla Guangzhou aloitti Kiinan liigakauden hyvin ja hävisi vain yhden kahdeksasta kauden ensimmäisestä ottelustaan. Hyvistä tuloksista huolimatta liigassa toisena ollut Guangzhou korvasi Cannavaron brasiliaisella Luiz Felipe Scolarilla jo kesäkuussa 2015. 

Lokakuussa 2015 hän siirtyi Al-Nassrin päävalmentajaksi, mutta hänet erotettiin jo helmikuussa 2016 hänet tehtävästään.

Kesäkuussa 2016 Cannavaro korvasi Vanderlei Luxemburgon tappiokierteeseen ajautuneen Tianjin Quanjianin päävalmentajana. Cannavaron johdolla Tianjin voitti kaudella 2016 Kiinan 1. divisioonan mestaruuden ja nousi kauden päätteeksi Kiinan Superliigaan. Kaudella 2017 Cannavaro johdatti Tianjinin sarjanousijana liigan kolmanneksi ja AFC Champions Leaguen karsintoihin. Kauden jälkeen hän erosi tehtävästään. 

Pian eroilmoituksen jälkeen Cannavaron sopimus Guangzhou Evergranden kanssa julkistettiin. Italialainen palasi seuran päävalmentajaksi viiden vuoden sopimuksella. Cannavaron johdolla Guangzhou jäi Kiinan liigassa kaudella 2018 toiseksi ja joukkueen seitsemän perättäisen mestaruuden putki katkesi. 

Maaliskuussa 2019 Cannavarosta tuli Kiinan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän jatkaa maajoukkuevalmennuksen ohella myös Guangzhou Evergranden päävalmentajana. Cannavaro jätti maajoukkuevalmentajan tehtävänsä jo huhtikuun lopussa keskittyen seurajoukkuevalmentamiseen. Cannavaro luotsasi kaudella 2019 Guangzhoun Kiinan mestaruuteen. Hän jätti seuran syyskuussa 2021 seuran taustalla olleen Evergrande-yhtiön talousvaikeuksien vuoksi. 

Syyskuussa 2022 Cannavarosta tuli Serie B:n Beneventon päävalmentaja. Cannavaro sai potkut Beneventosta helmikuussa 2023. Potkujen aikaan Benevento oli Serie B:n sarjataulukossa putoamisviivan alapuolella.

Huhtikuussa 2024 Cannavaro nimitettiin Serie A:ssa putoamiskamppailuun ajautuneen Udinesen päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Udinese hävisi Cannavaron alaisuudessa pelaamistaan kuudesta ottelusta vain yhden ja onnistui välttymään putoamiselta Serie B:hen. Udinese ei kuitenkaan jatkanut Cannavaron sopimusta kauden jälkeen.

Joulukuussa 2024 Cannavaro aloitti kroatialaisseura Dinamo Zagrebin päävalmentajana. Hän sai potkut Dinamo Zagrebista huhtikuussa 2025. Potkujen aikaan joukkue oli Kroatian liigan sarjataulukossa kolmantena.

Lokakuussa 2025 Cannavaro nimitettiin Uzbekistanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.

 Saavutukset 
 Pelaajana 
 UEFA Cup: 1999
 Italian cup: 1999
 Italian supercup: 1999
 Maailmanmestaruus: 2006
 Kultainen pallo: 2006
 Fifan vuoden pelaaja: 2006
 Espanjan pääsarjamestaruus: 2007, 2008
 Espanjan supercup: 2008

 Valmentajana 
 Kiinan mestaruus: 2019
 Kiinan 1. divisioona: 2016
 Kiinan vuoden valmentaja: 2017

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Fabio Cannavaron virallinen sivusto    
 Fabio Cannavaro Football Database -sivustolla 

Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat
Luokka:Italialaiset jalkapallovalmentajat
Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit
Luokka:Kultaisen pallon voittajat
Luokka:Vuonna 1973 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt