Pavlo Skoropadskyi

Pavlo Petrovytš Skoropadskyi (, ; 3. toukokuuta 1873 Wiesbaden, Saksan keisarikunta – 26. huhtikuuta 1945 Metten, Saksa) oli ukrainalainen hetmani. 

Elämä

Skoropadskyi liittyi Venäjän armeijan ratsuväen upseeriksi ja oli ensimmäisen maailmansodan puhjetessa 1914 kenraalimajuri ja prikaatinkomentaja. Hän johti 34. armeijakuntaa, jonka hän ukrainalaisti. Ukrainan kasakat valitsivat hänet lokakuussa 1917 ukrainalaisen kasakka-armeijan atamaaniksi. Viitattu 24.11.2022. Verkossa

pienoiskuva|vasen|Pavlo Skoropadskyi upseeriensa keskellä.
Ukrainan miehitettyään Saksan keisarikunta ja Itävalta-Unkari nostivat Skoropadskyin 29. huhtikuuta 1918 vallankaappauksella valtaan. Hän jatkoi hallitsemistaan saksalaisten tuella 14. joulukuuta 1918 saakka. Skoropadskyin valtakauden Ukrainasta käytettiin nimitystä hetmanaatti eli Ukrainan valtakunta, joka syrjäytti sitä edeltäneen Ukrainan kansantasavallan. Syy saksalaisten tukemalle vallankaappaukselle oli se, että Saksa halusi Ukrainan luovuttavan viljaa vastineeksi Saksan ja Itävalta-Unkarin suojeluksesta Neuvosto-Venäjää mutta myös ympärysvaltojen tukemaa Krimiltä toimivaa Etelä-Venäjän armeijaa vastaan. Skoropadskyin vallankaappaus perustui yleisukrainalaiseen maanviljelijöiden kokoukseen, joka julisti Ukrainan kansantasavallan mitättömäksi. Skoropadskyin hallitus ei ryhtynyt Ukrainan kansantasavallan kaavailemaan maareformiin, suurtilojen jakamiseen maanviljelijöille, vaan hänen hallituksensa katsottiin periaatteessa tukeutuvan lähinnä vain suurmaanomistajiin. Hänen hallintonsa aikana Ukrainasta ei myöskään saatu toimitetuksi sitä määrää viljaa, minkä saksalaiset olisivat halunneet. Saksalla ei ollut sotaponnistustensa vuoksi maksukykyä, ja viljaa yritettiin ostaa Ukrainasta säänneltyihin alihintoihin, mihin maanviljelijät eivät suostuneet.

Skoropadskyin hallitus ehti kuitenkin hankkia Ukrainan itsenäisyydelle laajan diplomaattisen tunnustuksen, ja esimerkiksi Suomessa Ukrainan diplomaattisena edustaja oli 1919–1920 Mykola Zaliznjak.

Ukrainan itsenäisyysmielisten kannalta Skoropadskyin hallitus teki suuren virheen, kun hän valtionpäämiehenä ilmoitti saksalaisille suostuvansa tulevaisuudessa liittovaltiosuhteeseen Venäjän kanssa sen jälkeen, kun Neuvosto-Venäjä olisi kukistettu. 

Kansantasavalta taisteli Ukrainan itsenäisyyssodassa Neuvosto-Venäjän lisäksi myös muun muassa Venäjän valkoisen liikkeen monarkistista Etelä-Venäjän armeijaa vastaan, ja siksi sen kannattajille oli liittovaltioajatus Venäjän kanssa vieras. Liittovaltioajatukset oli Ukrainassa kansantasavallan kannattajien osalta käsitelty Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksesta Ukrainan itsenäisyysjulistukseen 1918. Skoropadskyi pakeni Ukrainasta joulukuussa 1918 ja asettui synnyinmaahansa Saksaan.

Toisen maailmansodan aikana Skoropadskyi kieltäytyi osallistumasta saksalaisten kanssa miehitetyn Ukrainan hallitsemiseen. Skoropadskyi kuoli ilmapommituksesta saamiinsa vammoihin luostarin sairaalassa Baijerissa 26. huhtikuuta 1945.

 Lähteet 

 Herman Gummerus: Ukrainan murrosajoilta. 1931
 Kasjanov, Georgi; Pilipenko, Viktor: Ukrainan historia. Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti, 1997. 

Viitteet

 Aiheesta muualla 

 Norna, Ada: ”Kuningas ilman valtakuntaa”. Suomen Kuvalehti, 3.1.1931, nro 1, s. 26. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.

Luokka:Hetmanit
Luokka:Ukrainalaiset poliitikot
Luokka:Vuonna 1873 syntyneet
Luokka:Vuonna 1945 kuolleet