Olga Aleksandrovna Romanova

pienoiskuva|280x280px|Olga (oik.) veljensä Mihailin ja vanhemman sisarensa Ksenian kanssa n. 1887
pienoiskuva|248x248px|Veljentytär suuriruhtinatar Anastasia ja Olga Aleksandrovna Romanova kesälomalla Suomessa 1913
Suuriruhtinatar Olga Aleksandrovna Romanova (); (13. kesäkuuta (J: 1. kesäkuuta) 1882 Pietarhovin palatsialue, Venäjän keisarikunta – 24. marraskuuta 1960 Toronto, Kanada) oli venäläinen aatelinen, suuriruhtinatar ja Romanov-suvun keisariperheen jäsen.

 Suku 
Hän oli Venäjän keisari Aleksanteri III:n ja keisarinna Maria Fjodorovnan nuorin tytär, joka syntyi Pietarhovisn palatsialueella isänsä ollessa jo keisari. Olgan sisaruksia olivat:
 Nikolai II 
 Aleksandr Alekandrovitš Romanov, kuoli alle 1-vuotiaana aivokalvotulehdukseen 
 Ksenia Aleksandrovna Romanova
 Georgi Aleksandrovitš Romanov, kuoli 28-vuotiaana tuberkuloosiin
 Mihail Aleksandrovitš Romanov, murhattiin vallankumouksen jälkeen 1918
Helmikuussa vuonna 1880 joukko nihilistiaktivisteja räjäytti pommin Talvipalatsin ruokasalissa. Pommi tuhosi lähes koko huoneen. Kukaan ei loukkaantunut. Olgan isä muutti perheineen Jelaginin palatsiin Mistulansaarelle. Olga ei ollut vielä syntynyt kun isoisä Aleksanteri II sai 13. maaliskuuta 1881 surmansa pommi-iskussa, jonka takana olivat narodnikkiterroristit. Olgan isästä tuli uusi keisari, ja perhe muutti turvallisuutensa takia Hatsinan palatsiin, joka sijaitsee 48 kilometrin päässä Pietarista. Hatsina oli rakennettu Aleksanteri I:n isälle, keisari Paavali I:lle. Virallisten tilaisuuksien yhteydessä Pietarissa asuttiin Anitškovin palatsissa.

Hänet kasvatettiin spartalaisesti sisarustensa kanssa englantilaiseen tapaan. He nukkuivat telttavuoteissa, nousivat kuudelta ja ottivat yleensä kylmiä kylpyjä, toisinaan heille annettiin lämmin kylpy äitinsä kylpyhuoneessa. Aamiainen oli yleensä puuroa ja mustaa leipää, lounas lampaankyljyksiä tai paahtopaistia herneitten ja uuniperunoitten kanssa ja teeaikaan leipää, voita ja hilloa. Asuinhuoneet olivat kaikki yksinkertaisesti sisustettuja. Ainoa näyttävä esine oli ikoni, jota ympäröivät helmet ja jalokivet. Vanhempiensa onnellisen avioliiton ansiosta hänet kasvatettiin rakkauden ja turvallisuuden ilmapiirissä, joka tuohon aikaan puuttui monista kuningasperheistä.

Olga vietti perheensä kanssa suuren osan lomista äitinsä kotimaassa Tanskassa sekä risteilyillä Suomen suuriruhtinaskunnan rannikolla, etenkin Aleksanteri III:n Langinkosken kalastusmajalla, joka valmistui vuonna 1889 Kymijoen rantaan Kotkaan. Kesäisin perhe asui Aleksanterin palatsissa, Livadijan palatsissa Krimillä tai kävi joskus myös peurametsällä Puolassa Łowiczin ruhtinaskunnassa.

Olga oli läheisin nuorimman veljensä Mihailin kanssa. He kävivät usein vaelluksilla Hatsinan palatsin ympäristön metsissä isänsä kanssa, joka käytti tilaisuutta hyväkseen ja opetti heille erätaitoja kuten nuotion sytyttämistä ja sienestystä. Fyysisiä aktiviteetteja kuten ratsastusta opetettiin myös lapsesta lähtien sekä ortodoksisen uskonnon noudattamista. Pääsiäispaastoa noudatettiin tiukasti: lihaa, maitotuotteita ja kaikenlaista viihdettä vältettiin. Olgalla ja Mihaililla oli englantilainen lapsenhoitaja Mrs. Elizabeth 'Nana' Franklin. Lapsille opettivat venäjää, ranskaa, englantia, tanskaa, matematiikkaa, maantietoa, historiaa, piirtämistä, musiikkia ja tanssia yksityisopettajat.

Olga oli 12-vuotias kun hänen isänsä kuoli vain 49-vuotiaana 1. marraskuuta 1894 Livadijan palatsissa Krimillä. Keisariksi tuli hänen vanhin veljensä Nikolai, jota Olga piti tehtävään huonosti valmistettuna. Aikuisiällä hänestä tuli läheinen myös vanhimman veljensä keisari Nikolain kanssa. Ainoana sisaruksena hän tuli hyvin toimeen tämän puolison keisarinna Aleksandra Fjodorovnan kanssa. Nikolain ja Aleksandran neljä tytärtä Olga, Maria, Tatjana ja Anastasia olivat Olgalle myös hyvin läheisiä.

 Avioliitot ja lapset 
Olga meni 19-vuotiaana naimisiin elokuussa 1901 Oldenburgin herttua Pjotr Aleksandrovitšin (1868–1924) kanssa, joka oli Oldenburgin herttua Aleksandr Petrovitšin (1844–1932) ja Leuchtenbergin prinsessa Eugenia Maximilianovnan (1845–1925) poika. Hänen äitinsä oli keisari Nikolai I:n tyttärentytär hänen isoäitinsä suuriruhtinatar Maria Nikolajevnan kautta ja isä oli keisari Paavali I:n lapsenlapsenpoika isänpuoleisen isoäitinsä suuriruhtinatar Jekaterina Pavlovnan kautta. Pyhä synodi mitätöi avioliiton syyskuussa 1916, syinä muun muassa pariskunnan lähes 15 vuoden ikäero ja mahdollisesti myös aviomiehen homoseksuaalisuus, koska avioliittoa ei oltu pantu täytäntöön.
pienoiskuva|Olga ja aviomies Nikolai Kulikovski sekä heidän poikansa Tihon ja Juri n. 1920
Olga tapasi vuonna 1903 eversti Nikolai Kulikovskin, jolloin hän pyysi avioeroa puolisoltaan, joka kieltäytyi. Oldenburgin herttua nimitti kuitenkin Kulikovskin adjutantikseen ja antoi tämän asua heidän kanssaan samassa 200 huoneen Sergijevskaja-katu 46:ssa. Ensimmäisen maailmansodan aikana, ollessaan sairaanhoitajana Venäjän läntisellä rintamalla Olga meni naimisiin rakastettunsa Nikolai Kulikovskin kanssa Kiovassa marraskuussa 1916. Avioliitosta syntyi kaksi poikaa:

 Tihon Nikolajevitš (1917–1993)
 Juri Nikolajevitš  (1919–1984)

 Henkilö 
Isänsä Aleksanteri III:n tavoin Olga piti hiljaisesta ja yksinkertaisesta elämästä. Hän nautti lounaiden järjestämisestä aateliston kanssa. Hän soitti viulua ja maalasi kuolemaansa asti. 

 Vallankumous ja maanpako 
Venäjän vallankumouksen aikaan Olga ja miehensä Nikolai Kulikovski olivat Krimillä Olgan sukulaisten kanssa Ai-Todorin huvilassa lähellä Jaltaa. Helmikuusta 1918 lähtien sukulaiset elivät vartioituina kotiarestissa Dulberin palatsissa Jaltassa. Olga ja Nikolai saivat asua poikansa Tihonin kanssa Jaltassa vapaasti, koska he olivat morganaattisesti avioituneita.

Olga sai tietää englantilaisen sotalaivan matruuseilta, että hänen veljensä Nikolai II perheineen oli murhattu heinäkuussa Jekaterinburgissa. Hän sai kuulla myös, että hänen toinen veljensä Mikael Aleksandrovitš oli murhattu huhtikuussa 1918. Leskikeisarinna Maria Fjodorovna lähti tyttärensä Ksenian, tämän lasten, ruhtinas Feliks Jusupovin ja lankojensa Nikolai Nikolajevitšin ja Pjotr Nikolajevitšin sekä heidän perheittensä kanssa kuningas Yrjö V:n lähettämällä sotalaiva HSM Marlborough'illa Jaltalta huhtikuussa 1919.

Olga ja Nikolai jäivät vielä Venäjälle ja matkustivat valkoisen armeijan hallussa olevaan Kubaan, isoon Novominskajan kasakkakaupunkiin. Keisarinnan uskollinen henkivartija Timofei Jatšhik oli sieltä kotoisin. Vuokratulla maatilalla syntyi pariskunnan toinen lapsi Juri 23. huhtikuuta 1919. 

Olga kieltäytyi, kun valkoiset ehdottivat, että vanhempi poika Tihon pitäisi kruunata Venäjän tsaariksi. Hän sai tietää että puna-armeija etsi perhettä. He pakenivat Rostov-na-Donuun [joittenkin tietojen mukaan Novorossijskiin], jossa he asuivat Tanskan konsulaatissa. Konsuli Thomas Schutte kertoi heille, että leskikeisarinna Maria Fjodorovna oli saapunut turvallisesti synnyinmaahansa Tanskaan. Olgan perhe pakeni pienelle Turkille kuuluvalle Prinkipon saarelle Dardanellinien edustalle, lähelle Istanbulia.

Seuraava etappi oli Belgrad Jugoslaviassa. Siellä he tapasivat tulevan kuningas Aleksanteri I:n. Hän antoi perheelle käyttöön kuninkaallisen huvilan, joka sijaitsi entisen Itävalta-Unkarin alueella. Leskikeisarinna Maria Fjodorovna ilmoitti, että Olga voisi tulla asumaan hänen kesähuvilalleen Kööpenhaminan lähelle Tanskaan. Hän hyväksyi Olgan aviomiehen, vaikka piti tätä aina alempiarvoisena.

Olga meni vuonna 1925 Berliiniin tunnistamaan naista, joka väitti olevansa hänen veljensä Nikolai II:n tytär suuriruhtinatar Anastasia. Olga oli ollut hyvin läheinen veljensä lasten kanssa, joten hän tunnisti helposti, ettei Anna Anderson ollut Anastasia.

Olgan äiti, leskikeisarinna Maria Fjodrovna kuoli 13. lokakuuta 1928 huvilassaan Hvidøressä. Hänen huvilansa ja korunsa myytiin ja Olga osti Knudsminden maatilan Ballerupista noin 20 kilometriä Kööpenhaminan keskustasta, omalla osuudellaan rahoista. Sisar Ksenia sai loput. Hän ja hänen miehensä kasvattivat hevosia, joista eversti Kulikovski oli erityisen kiinnostunut, sekä Jersey lehmiä, sikoja, kanoja, hanhia, koiria ja kissoja. Kuljetuksia varten heillä oli pieni auto ja reki. Pojat Tihon ja Juri, tuolloin kolmetoista ja yksitoistavuotiaat, kasvoivat maatilalla. Olga hoiti taloutta Venäjältä mukanaan tulleen iäkkään, uskollisen kamaripalvelija Emilia Tensonin ("Mimka") avustuksella. Suuriruhtinatar eli yksinkertaisesti työskennellen pelloilla, tehden kotitöitä ja maalaten.

 Toisen maailmansodan jälkeen 
Toisen maailmansodan aikaan Stalinin propagandakoneisto syytti Olgaa siitä, että Saksa ja Neuvostoliitto olivat sodassa. Neuvostoliiton joukot miehittivät Tanskan Bornholmin saaren, ja Neuvostoliitto kirjoitti Tanskan hallitukselle syyttäen Olgaa ja tanskalaista katolista piispaa salaliitosta Neuvostoliittoa vastaan. Kun kylmä sota alkoi vuonna 1948, kuningas Fredrik IX ei voinut enää taata heidän turvallisuuttaan ja 66-vuotias Olga muutti perheineen Tanskasta Kanadaan. He asuivat Campbellvillessa Ontariossa, josta he ostivat 81 hehtaarin maatilan. Talo alkoi ränsistyä ja maatilan pitäminen olla raskasta, ja jo iäkäs pariskunta muutti vuonna 1952 Cooksvilleen, joka on Toronton esikaupunkialuetta. Heillä kävi paljon vieraita, ja vuonna 1959 Olga tapasi myös Torontossa vierailleet sukulaisensa Elisabet II:n ja Prinssi Philipin, Edinburghin herttua.
pienoiskuva|Suuriruhtinatar Olga Aleksandrovnan hauta Torontossa

 Viimeiset vuodet 
Muistot Nikolai-veljen perheen julmasta murhasta pysyivät aina mielessä, mutta Olga eli onnellisena ja toivoi, että joku Romanov nousisi vielä jonakin päivänä uudestaan Venäjän tsaariksi. Kun Olgan puoliso kuoli vuonna 1958, Olga muutti Torontoon. Hän kuoli 78-vuotiaana Torontossa 24. marraskuuta vuonna 1960. Hänet on haudattu Torontoon Yorkin hautausmaalle. Hänen vanhempi sisarensa Ksenia oli kuollut saman vuoden huhtikuussa Englannissa 85-vuotiaana.
 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Romanov-suku
Luokka:Vuonna 1882 syntyneet
Luokka:Vuonna 1960 kuolleet