Molempain Sisiliain kuningaskunta

Molempain Sisiliain kuningaskunta () oli vuosina 1816–1860 toiminut kuningaskunta, johon kuuluivat Etelä-Italia ja Sisilian saari. Kuningaskunnan pääkaupunkina oli ensin Palermo ja myöhemmin Napoli. Sisilia ja Etelä-Italia olivat muodostaneet jo keskiajalla vuosina 1130–1282 ja 1442–1458 Sisilian kuningaskunta -nimisen varhaisemman valtion.

Kuningaskunnan valuutta oli Molempain Sisiliain dukaatti. Vuonna 1818 säädetyn lain nojalla kuningaskunnan rahat standardoitiin siten, että valuutan perusarvona oli hopeadukaatti, joka oli arvoltaan 22,94 g hopeaa.

Kuningaskunnan loppua kohden (vuonna 1860) sen väkiluku oli 9 281 279.

 Kolme ajanjaksoa 
Molempain Sisiliain kuninkaan (tai Sisilian kuninkaan) arvo oli vuosina 1130–1282 hallinneilla Etelä-Italian kuninkailla. Heistä ensimmäinen oli normannisukuinen herttua Roger II, joka valtasi Palermon vuonna 1091 ja piti sitä pääkaupunkinaan. Hän peri vuonna 1127 toisen herttuakunnan Italian mantereelta ja julistautui vuonna 1130 kuninkaaksi ”molemmissa Sisilioissa”. Merkittävä maan myöhempi kuningas oli Fredrik I, joka hallitsi keisarina nimellä Fredrik II. Palermon asukkaiden kapina ranskalaisia hallitsijoita vastaan eli Sisilian iltamessu vuonna 1282 hajotti valtion kahtia: mantereen puoli (nimellä Sisilian kuningaskunta) oli siitä alkaen eri valtio kuin Sisilian saari (Trinacria).

Vuonna 1442 Aragonian ja Sisilian kuningas Alfonso V Loistava valloitti Napolin ja palautti siten molemmat Sisiliat jälleen yhteen. Alfonson kuoltua 1458 maat kuitenkin jaettiin perinnönjaossa erilleen.

Kuningaskunta muodostettiin uudelleen Wienin kongressissa 1815 nostamalla Bourbon-suvun kuningas Ferdinand valtaan Napoleonin valloitusten jälkeen.

 Kuningaskunnan loppu 
Sardinia, Britannia ja Ranska olivat suunnitelleet Molempain Sisiliain kuningaskunnan valloittamista jo 1850-luvulta lähtien.

Vuonna 1861 Sardinian valloitti alueen ja Viktor Emanuel II julistautui yhtenäisen Italian kuninkaaksi.

 Hallinto ja politiikka 
Kuningaskunta oli jaettu mantereen osalta 15 ja Sisilian osalta seitsemään provinssiin. Kuningaskunnan sisäpolitiikka oli verrattain edistyksellistä 1800-luvun Euroopassa. Siellä oli Italian ensimmäinen eläkejärjestelmä, kuurojen koulu ja julkiset vuokra-asunnot. Lisäksi kuningaskuntaan avattiin maailman ensimmäinen vulkanologinen observatorio Vesuviuksen yhteyteen.

Molempain Sisiliain kuningaskunnalla oli diplomaattiset suhteet Yhdysvaltojen kanssa, jonka itsenäisyyden se tunnusti, kun John S. M. Matthiew hyväksyttiin Yhdysvaltain Napolin-konsuliksi 20. toukokuuta 1796.

 Molempain Sisiliain kuninkaat 
KuvaNimiValtakausiLähde104x104pxFerdinand I 12. joulukuuta 1816 – 4. tammikuuta 1825111x111pxFrans I 4. tammikuuta 1825 – 8. marraskuuta 1830103x103pxFerdinand II8. marraskuuta 1830 – 22. toukokuuta 1859106x106pxFrans II22. toukokuuta 1859 – 13. helmikuuta 1861

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

*