Erik Ahlman

Erik Gustaf Ahlman (8. toukokuuta 1892 Turku – 27. elokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja kielitieteilijä. 

Ahlman toimi Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun filosofian ja teoreettisen kasvatusopin professorina vuosina 1935–1948 sekä rehtorina 1940-1948, ja Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian professorina 1948–1952.Kuka kukin oli, Wikisource 

Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat Arvojen ja välineiden maailma (1920), Kulttuurin perustekijöitä (1939) ja Ihmisen probleemi (1953). Lisäksi hän suomensi Egon Friedellin kolmiosaisen Uuden ajan kulttuurihistorian, jonka WSOY julkaisi vuosina 1930−1933.

Erik Ahlmanin tytär oli Turun yliopiston psykologian professori Kirsti Lagerspetz (1932–2001). Suvun filosofista perinnettä ovat jatkaneet Jyväskylän ja Turun yliopistossa käytännöllisen filosofian professorina toiminut Eerik Lagerspetz (s. 1956) ja Åbo Akademin filosofian professori Olli Lagerspetz (s. 1963)., viitattu 6.7.2008

 Teoksia 

 2., kielellisesti tarkistettu painos: 
 Näköispainos vuoden 1920 laitoksesta: 

 2. painos: 
 Näköispainos vuoden 1939 laitoksesta: 

 2. painos: 
 Näköispainos vuoden 1953 laitoksesta: 

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 

Luokka:Helsingin yliopiston professorit
Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit
Luokka:Suomalaiset filosofit
Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät
Luokka:Jyväskylän yliopiston rehtorit
Luokka:Suomalaiset professorit
Luokka:Vuonna 1892 syntyneet
Luokka:Vuonna 1952 kuolleet