Seppo Liitsola

Seppo Olavi Liitsola (alkujaan LindellJääkiekkokirja 2022–2023, s. 563., 7. helmikuuta 1933 Tampere – 18. heinäkuuta 2012 EspooRisto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen (vastaavat toimittajat): Urheilumme Kasvot Osa 3: Palloilu, s. 416. Jyväskylä: Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja. Liitsola johti maajoukkuetta MM-kilpailuissa ja olympialaisissa. SM-sarjassa hän valmensi Upon Palloa ja HIFK:ta. Pelaajana Liitsola voitti TBK:n ja Tapparan riveissä kuusi Suomen-mestaruutta aikana 1951-1964. Maajoukkueessa hän pelasi 14 ottelua ja myös kerran MM-kilpailuissa. Liitsola on jääkiekkoleijona. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultainen ansioristi.

 Pelaajana 
Liitsola pelasi hyökkääjänä menestyksekkään uran TBK:ssa ja Tapparassa. Hän voitti 12 perättäistä SM-mitalia, joka on Suomen ennätys. Kultaisia näistä mitaleista oli kuusi. Pisteitä Liitsola teki pelaamassaan 169 ottelussa 136 (76+60). A-maajoukkueessa Liitsola pelasi 14 ottelua ja yhdet MM-kilpailut vuonna 1955.

Tappara on aateloinut Liitsolan seuran Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla 9.

 Valmentajana 
Vuonna 1964 päättyneen pelaajauransa jälkeen Liitsola aloitti valmentamisen. Hänen ensimmäinen joukkueensa oli lyhytikäinen lahtelaisseura Upon Pallo, jonka hän nosti aina SM-sarjaan asti. Maajoukkueessa Liitsola aloitti ennenaikaisesti 1969, kun Joe Wirkkunen jättäytyi tehtävästä solidaarisuudesta kotimaataan Kanadaan kohtaan. Kanada oli riitaantunut Kansainvälisen Jääkiekkoliiton kanssa ja jättäytyi MM-kisoista moneksi vuodeksi. Liitsola johti maajoukkuetta viisi kertaa MM-kisoissa ja kahdesti olympialaisissa.

Liitsola tunnettiin loistavana taktikkona, mutta myös vaativana ja värikkäänä valmentajana. Maajoukkueen jälkeen hän luotsasi vielä HIFK:ta vuosina 1972–1975 yhteen mestaruuteen ja kahteen hopeaan. Saksassa ETV-70 Münchenin peräsimessä Liitsola toimi yhden kauden 1980–1981.

 Jääkiekkovaikuttajana 
Liitsola toimi Suomen jääkiekkoliitossa valmennuspäällikkönä, koulutuspäällikkönä ja liittohallituksessa.

Saavutukset ja palkinnot
6 Suomen mestaruutta pelaajana (1953, 1954, 1955, 1959, 1961, 1964)
3 SM-hopeaa ja 3 -pronssia pelaajana
1 Suomen mestaruus valmentajana (1974)
2 SM-hopeaa valmentajana
Herrasmiespelaaja (1955)
Tappara Hall of Fame #9
Suomen Jääkiekkoleijona #39
 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultainen ansioristi (2005).

 SM-tilastot pelaajana 

+KausiSarjaSeuraOMSPR1951–1952SM-sarjaTBK411221952–1953SM-sarjaTBK12549101953–1954SM-sarjaTBK10551041954-1955SM-sarjaTBK101372061955–1956SM-sarjaTappara931421956-1957SM-sarjaTappara1042681957-1958SM-sarjaTappara700001958–1959SM-sarjaTappara18671381959–1960SM-sarjaTappara1891120101960-1961SM-sarjaTappara18121022141961-1962SM-sarjaTappara1853861962-1963SM-sarjaTappara17651161963-1964SM-sarjaTappara18741122YHT.169766013698

 Muuta 
vasen|pienoiskuva|280x280px|Tamperelaisia nuorten jääkiekkomaajoukkueen jäseniä; vasemmalta Räshid Hakimsan, Seppo Liitsola, Aarne Honkavaara, Yrjö Hakala, Esko Niemi, Isto Virtanen. (1950-luku)
Liitsola edusti Suomen nuorten maajoukkuetta 1950-luvulla.Norja niukkaan voittoon 2-1: Nuorten jääkiekkomaaottelun ensimmäinen vaihe päättyi eilen Porissa (Lehtileikkele, 1952)Suomen junioripelaajat paikkasivat jääkiekkomainettamme (Lehtileike 17.2, Suomi-Ruotsi, Jyväskylä)Tampereen jääkiekkomainetta edustivat Oslossa Räshid Hakimsan, Seppo Liitsola, Aarne Honkavaara, Yrjö Hakala, Esko Niemi ja Isto Virtanen (Lehtileike, 12.12, Aamulehden lähettämältä kirjeenvaihtajalta, Oslo)

Liitsola saavutti jalkapallossa Suomen Palloliiton nuorten mestaruuden Ilves-Kissoissa vuonna 1951. Jääpalloa hän pelasi seuran mestaruus-sarjajoukkueessa kautena 1951/1952.

Ammatiltaan Liitsola oli voimistelunopettaja.

Lähteet

Liitsolan tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

Viitteet

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Luokka:Raimo Kilpiö -palkinnon voittajat
Luokka:Vuonna 1933 syntyneet
Luokka:Vuonna 2012 kuolleet