Jalkaterä

Jalkaterä on ihmisen ja joidenkin muiden selkärankaisten jalan alaosa nilkasta lähtien. Ihmisen jalkaterä on monimutkainen rakenne, joka muodostuu luista, lihaksista, nivelistä ja muista pehmytkudoksista. Jalkaterän yläosaa kutsutaan jalkapöydäksi ja alaosaa jalkapohjaksi. Jalkaterän kärjessä ovat varpaat, joiden tyvessä jalkapohjan puolella on päkiä. Kantapää on kantaluun muodostama uloke.

Rakenne

Jalkaterän luut ovat kantapäästä lukien kantaluu, telaluu, veneluu, kuutioluu, sisin, keskimmäinen ja uloin vaajaluu, viisi jalkapöytäluuta sekä varpaiden luut (varpaan kärkiluut, keskiluut ja tyviluut).

Jalkaterän luut nivelpintoineen muodostavat jalkaan useita toiminnallisia kaarirakenteita eli holvirakenteita, joista osa on pitkittäisiä ja osa poikittaisia. Osa kaarista on joustavia, osa tukevia.Ahonen 1998, s. 227, 244–252.

Säären lihakset ohjaavat useita jalkaterän ja varpaiden liikkeitä. Jalkaterässä on neljä lihaskerrosta. Jalkaterän lyhyet lihakset jalkapohjassa ylemmän nilkkanivelen alapuolella vaikuttavat pääasiassa varpaisiin, ja niiden tärkein vaikutus on jalkaholvia ylläpitävä. Ne voidaan ryhmitellä jalkapohjan lihaksiin, isovarpaan lyhyisiin lihaksiin, pikkuvarpaan lihaksiin ja jalkapöydän lihaksiin. Hervonen 2004, s. 256–258.

Jalkapohjan lihaksia tukevat jalkaterän alaosassa kulkevat vahvat nivelsiteet, jotka estävät jalkaholvin luhistumisen. Nivelsiteet myös varastoivat työntövoimaa, jota ladataan kehonpainolla ja palautetaan kävellessä ja juostessa varpaiden kärjillä.Cregan-Reid 2019, s. 57.

Jo nykyihmistä edeltäneellä Homo erectuksella oli ilmeisesti nykyihmisen mallinen jalka 1,6 miljoonaa vuotta sitten. Sen jalkaterän kaareva rakenne teki siitä hyvän juoksijan. Homo erectusta edeltäneillä ihmislajeilla ja vielä selvemmin muilla nykyisillä ihmisapinoilla on lättäjalat, eli niiden koko jalkapohja koskettaa maata.Cregan-Reid 2019, s. 48, 57–59.

Jalkaterän iho on kuusi kertaa vahvempaa kuin iho muualla kehossa. Paljain jaloin kävelyn aloittaneen ihmisen jalkapohjan iho paksuuntuu muutamassa viikossa jopa sentin vahvuiseksi.Stolt & Saarikoski 2016, s. 63. Jalkapohjassa on vähemmän pigmenttiä kuin muualla jalkojen ihossa. Jalkapohjassa on 125 000 hikirauhasta, ja jalkapohjassa ja varpaiden päissä on yli 200 000 hermopäätettä, mikä on enemmän kuin missään muualla kehossa.

Useimpien ihmisten jalkaterät ovat hiukan erimittaiset, yleensä synnynnäisestä syystä. Kokoero voi olla 6–12 millimetriä. Vasen jalkaterä on pidempi neljä kertaa useammin kuin oikea. Seisomisen ja kävelemisen vaikutuksesta ihmisen jalkaterän koko kasvaa aamun ja illan välillä 4–8 prosenttia eli pituutta noin kolme millimetriä ja leveyttä päkiän kohdalta noin yhden millimetrin. Raskauden aikana naisen jalkaterä pitenee, sisäkaari madaltuu ja jalkaterän etuosa leviää. Myös ikääntyvän ihmisen jalkaterä suurenee. Jotkin sairaudet kuten diabetes ja nivelreuma voivat aiheuttaa jalkaterän rakennemuutoksia ja turvotusta.Stolt & Saarikoski 2016, s. 127–128.

Kasvavan lapsen jalkaterä pitenee 1–3 vuoden iässä noin 1,5–2 millimetriä kuukaudessa ja 3–6 vuoden iässä noin yhden millimetrin kuukaudessa.

Toiminta
Jalkaterä kykenee spiraalirakenteidensa ansiosta mukautumaan erilaisille alustoille, niin koville kuin pehmeillekin.Stolt & Saarikoski 2016, s. 34. Jalkaterässä on iskunvaimennusjärjestelmä, jonka osia ovat kantapään ja päkiän rasvapatjat, jalkaterän etuosien silmukkamainen lihasmuodostuma, jalkaterän sisäkaari, kantakalvo sekä joustopronaatio.Stolt & Saarikoski 2016, s. 32–33. Ihmisen jalkaterän luu- ja pehmytkudosrakenne kestää monipuolista, hyvin suurta sekä toistuvaa kuormitusta.Stolt & Saarikoski 2016, s. 11.

Jalkaterät ovat keskeisessä asemassa tasapainon hallinnassa. Tasapainoa pitää normaalisti kantapää. Sen irrotessa alustalta aktivoituvat varpaiden koukistajat, jolloin varpaat tarttuvat alustaan ja lisäävät tasapainon hallintaa.Stolt & Saarikoski 2016, s. 33. Jalkapohjan tuntoaisti on oleellinen pystyasennon ylläpitämisessä ja säätelyssä.

Päkiäjuoksussa, jota käyttävät etenkin pikajuoksijat, juoksija koskettaa maata ensin päkiällään, kantajuoksussa kantapäällään. Keskiosajuoksussa koko jalkaterä tulee melko tasaisesti alustalle.Stolt & Saarikoski 2016, s. 254–255.

Runsas liikkuminen edistää jalkojen terveyttä. Paljain jaloin kävely, toiminnallinen harjoittelu ja jalkavoimistelu aktivoivat ja vahvistavat jalkaterän lihaksia ja kehittävät jalkapohjan ihotuntoa.Stolt & Saarikoski 2016, s. 19.

Pukeminen
Jalkaterät suojataan usein sukilla ja kengillä.Stolt & Saarikoski 2016, s. 122.

Kengän käyttäminen muuttaa jalkaterän etu-, keski- ja takaosan asentoja ja jalkaterän kuormitusta sekä rajoittaa jalkaterän toimintoja. Kenkien käyttäminen pienentää jalkapohjan tukipintaa, mikä heikentää tasapainoa.Stolt & Saarikoski 2016, s. 18. Kenkiä käyttävillä kansoilla esiintyy paljon enemmän jalkaterän vaivoja ja sairauksia kuin paljain jaloin liikkuvilla kansoilla.Stolt & Saarikoski 2016, s. 123. Kengät haittaavat usein myös lasten jalkaterän toimintojen normaalia kehitystä ja aiheuttavat kasvaviin jalkoihin vaivoja.Stolt & Saarikoski 2016, s. 170.

Kengissä voidaan käyttää pohjallisia, joilla voidaan muun muassa poistaa jalkaterästä kosteutta, vaimentaa iskuja ja ohjata jalkaterien toimintaa.Stolt & Saarikoski 2016, s. 323–324.

Sukkien tehtävä on jalkaterien suojaaminen sekä jalkavaivojen ja -vaurioiden ehkäisy. Sukat pitävät jalkaterän ihon kuivana ja ehkäisevät iho- ja kynsivaurioiden sekä jalkainfektion kehittymistä. Vahvistetuilla sukilla voidaan tehostaa heikentynyttä jalkaterän iskunvaimennusta.Stolt & Saarikoski 2016, s. 144. Vääränlaiset tai väärin puetut sukat voivat aiheuttaa kynsivaivoja, varpaiden asentopoikkeamia ja jalkainfektioita.Stolt & Saarikoski 2016, s. 147–148.

Terveys
Jalkaterän haitallisia asentomuutoksia ovat vaivaisenluu, jäykkä isovarvas, vasaravarvas, lättäjalka ja kaarijalka.Stolt & Saarikoski 2016, s. 311.

Monien jalkavaivojen syynä ovat epäsopivat kengät, esimerkiksi lyhyet, päkiästä kapeat, korkeakorkoiset tai kärjestä kapeat tai matalat.Stolt & Saarikoski 2016, s. 10. Paljain jaloin kävelijöillä on vähemmän jalkaterän vaivoja kuin kenkiä käyttävillä.Stolt & Saarikoski 2016, s. 63–64.

Jalkaterän vammoja esiintyy muun muassa juoksijoilla, tenniksen pelaajilla ja jalkapalloilijoilla. Ylipaino lisää jalkaterän kuormitusta ja jalkapohjaan kohdistuvaa painetta. Ylipaino voi aiheuttaa muun muassa kroonista kantakipua, jännetulehduksia sekä lasten jalkaterän murtumia. Ylipaino voi myös madaltaa jalkaterän sisäkaarta ja suurentaa jalkaterää, mikä voi aiheuttaa kiputiloja ja asentopoikkeamia.Stolt & Saarikoski 2016, s. 12.

Jalkaterän haitallisia ihomuutoksia ovat esimerkiksi kuiva iho, liikavarpaat ja kovettumat, kantapäähalkeamat ja varvasvälihautumat. Äkillisessä rasituksessa voi syntyä rakkoja. Kovettumia aiheuttavat esimerkiksi huono jalkahygienia, joustamattomat kävelyalustat, epäsopivat kengät ja liian ohuet sukat.Stolt & Saarikoski 2016, s. 72–73. Jalkainfektioita voivat aiheuttaa bakteerit, silsasienet ja virukset. Infektioita ehkäisevään jalkahygieniaan kuuluu muun muassa jalkojen pesu, kuivana pitäminen, varpaankynsien hoito ja ihon rasvaaminen.Stolt & Saarikoski 2016, s. 76–77.

Lähteet





Viitteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Alaraajat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit