Kahdeksas ristiretki

Kahdeksas ristiretki vuonna 1270 oli  Ranskan kuningas Ludvig IX:n järjestämä ristiretki, jonka alkuperäinen tavoite oli avustaa ristiretkeläisvaltioiden jäänteitä Syyriassa. Retki kuitenkin päätyi Tunisiaan, jossa Ludvig vietti kaksi kuukautta ennen kuin kuoli ruttoon.Rickard, J. (2001), Eighth Crusade, 1270 History of War

Tuohon aikaan mamelukit laajensivat valtaansa itäisellä Välimerellä. Jerusalemin kuningas oli vetäytynyt Akkoon, ja Ludvig halusi lähteä hänen avukseen. Ludvigin veli Kaarle I Anjou taivutteli veljensä aloittamaan retken Tunisian valloituksella sillä verukkeella, että Tunisiasta käsin olisi helpompi hyökätä Syyriaan ja Egyptiin. Tunisian sulttaanilla oli yhteyksiä Espanjaan, joten saattoi kuvitella, että hän olisi käännytettävissä kristinuskoon. Tämä palveli ennen kaikkea Kaarlen omia valtapyrkimyksiä, sillä mamelukit havittelivat myös Sisiliaa.

Retkeläiset saapuivat Afrikkaan heinäkuussa ja sairastuivat likaisesta juomavedestä punatautiin. Ludvig kuoli 25. elokuuta aamulla, samana päivänä kun Kaarle saapui joukkoineen paikalle. Kaarle julisti Ludvigin pojan Filip III Rohkean uudeksi kuninkaaksi, mutta tämän alaikäisyyden takia otti itse ristiretken johdon käsiinsä.

Piiritysjoukkojen jatkuvan sairastelun takia Tunisin piiritys lopetettiin 30. lokakuuta 1270. Sopimus sulttaanin kanssa takasi kaupungin munkeille vapauden harjoittaa uskontoaan ja jonkinlaiset vapaakauppaoikeudet, joten ristiretkeä voidaan hyvällä tahdolla sanoa menestykseksi.
Kaarle liittoutui Englannin prinssi Edvard Plantagenet'n kanssa. Kun Kaarle jatkoi Tunisian piiritystä, Edvard iski Syyriaan. Syyrian retki, yhdeksäs ristiretki, lasketaan joskus osaksi kahdeksatta.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:1270-luku
Luokka:Ristiretket