Minnesota Wild

Minnesota Wild on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Saint Paul Minnesotan osavaltiossa. Seura kuuluu NHL-liigan Läntisen konferenssin Keskiseen divisioonaan. Wild liittyi NHL:ään kaudella 2000–2001.

Minnesota Wild pelaa kotiottelunsa 17 954 katsojan Xcel Energy Centerissä, joka valmistui Wildin ensimmäiseksi kaudeksi vuonna 2000. Hallin omistaa Saint Paulin kaupunki ja sen toimintoja pyörittää Minnesota Sports & Entertainment -yhtiö, joka omistaa myös Wildin sekä muun muassa samassa hallissa pelaavan haavipallojoukkue Minnesota Swarmin.

 Historia 
Jääkiekko Minnesotassa
pienoiskuva|oikea|Xcel Energy Center
Jääkiekolla on Minnesotassa, kuten muissakin Yhdysvaltain pohjoisissa ja koillisissa osavaltioissa, pitkät perinteet. Minnesota North Stars pelasi NHL:ssä kaudesta  kauteen  ennen kuin taloudelliset ongelmat saivat sen muuttamaan Dallasiin, Texasiin.

North Stars muutti pois, mutta jääkiekon kysyntä ei kadonnut Minnesotasta. Aukkoa täyttämään perustettiin IHL-liigaan Minnesota Moose, joka kuitenkin viihtyi St. Paulissa vain kaksi kautta, 1994–1996, ennen kuin siirtyi Kanadan Winnipegiin, missä se vuorostaan korvasi Yhdysvaltain puolelle Arizonan Phoenixiin muuttaneen Winnipeg Jetsin.

Minnesotan paluu NHL-seuraksi

Lopulta NHL myönsi kesäkuussa 1997 sarjapaikan Minnesota Hockey Ventures Group -yhteenliittymälle. Ehdolla joukkueen nimeksi olivat Wildin lisäksi Blue Ox, Freeze, Northern Lights, Voyageurs ja White Bears, mutta lopulta päädyttiin nimeen Minnesota Wild.

Kului kuitenkin vielä lähes kolme vuotta ennen kuin Minnesota Wildista tuli virallisesti NHL:n jäsen toukokuussa 2000. Ensimmäisen pelaajasopimuksen Wildin kanssa allekirjoitti Steve Aronson ja päävalmentajaksi nimitettiin Jacques Lemaire. Lemaire valmensi joukkuetta kahdeksan kautta, vuoteen 2009 asti. Ensimmäisen NHL-ottelunsa Wild pelasi Anaheimissa 6. lokakuuta 2000. Kotijoukkue Mighty Ducks voitti kyseisen ottelun maalein 3–1. Wildin historian ensimmäisen maalin teki Marián Gáborik.

 Ensi kaudet 2000–2002 
Wildin ensimmäiset kaksi kautta eivät sujuneet kovinkaan kummoisesti. Pääosin muiden joukkueiden jämäpelaajista laajennusvarauksen kautta kasattu joukkue keräsi ensimmäisellä kaudellaan vain 25 voittoa. Kesällä Wild teki sopimuksen Andrew Brunetten kanssa. Brunettesta tulisi myöhemmin yksi Wildin vielä lyhyen seurahistorian tärkeimmistä pelaajista, mutta hänen 69 pistettään kaudella 2001–2002 eivät vielä nostaneet Wildia sarjataulukon pohjilta. Joukkue pärjäsi tälläkin kaudella heikosti ja keräsi vain 26 voittoa. Wild sijoittui läntisessä konferenssissa vasta toiseksi viimeiseksi.

 Menestyskausi 2002–2003  
Kausi 2002-03 sujui Wildin aikaisempiin kausiin verrattuna erinomaisesti. Wild keräsi runkosarjassa 95 pistettä ja oli konferenssinsa kuudes. Pudotuspeleissä Wild eteni sensaatiomaisesti aina konferenssin loppuotteluihin asti. Pudotuspelien kahdella ensimmäisellä kierroksella se voitti Colorado Avalanchen ja Vancouver Canucksin oltuaan molemmissa sarjoissa otteluvoitoissa 3–1 tappioasemassa. Konferenssin loppuotteluissa Wild kuitenkin hävisi Mighty Ducks of Anaheimille suoraan otteluvoitoi 4–0. Lemaire voitti NHL:n parhaan valmentajan palkinnon, ja joukkueen kannattajien suuressa suosiossa ollut Wes Walz oli kauden päätteeksi ehdolla Frank J. Selke Trophyn voittajaksi. Nuori Marián Gáborík teki runkosarjassa 30 maalia ja oli joukkueen paras pistemies. Pudotuspeleissä tehopisteet 9+8 tehnyt Gáborík oli pudotuspelien pistepörssin kolmas.

 Kaudet 2003–2009 
Kausi 2003–2004 oli edellistä kautta heikompi. Wild sijoittui läntisen konferenssin kymmenenneksi eikä siis selviytynyt pudotuspeleihin. Kesällä 2004 Wild teki sopimuksen vapaana pelaajana olleen Brian Rolstonin kanssa/. Työsulun jälkeen kaudella 05-06 Wild jäi jälleen pudotuspelien ulkopuolelle Rolstonin ja Gáboríkin hurjista pistemääristä huolimatta. Rolston voitti joukkueen sisäisen pistepörssin 79 pisteellä, kun loukkaantumisista kärsinyt Gáborík taas teki 65 pelaamassaan ottelussa peräti 38 maalia. Kausi oli myös Mikko Koivun ensimmäinen Minnesotassa.

Kaudella 2006–2007 Wild saavutti runkosarjassa 104 pistettä, mikä on eniten seuran historiassa. Wild jäi vain pisteen päähän luoteisen divisioonan voitosta ja oli konferenssin seitsemäs. Wild hävisi kuitenkin pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella tulevalle Stanley Cup -voittaja Anaheim Ducksille otteluvoitoin 4–1. Gáborík kärsi jälleen loukkaantumisista ja pelasi vain 48 ottelua, mutta teki niissä peräti 57 pistettä. Joukkueen sisäisen pistepörssin kärkisijan jakoivat kovasta laukauksestaan tunnettu Rolston ja kesällä pelaajavaihdossa Los Angelesista hankittu Pavol Demitra. Kauden päätteeksi Niklas Bäckström ja Manny Fernandez pokkasivat vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdeille jaettavan William M. Jennings Trophyn. Lisäksi Bäckström nappasi Roger Crozier Saving Grace Awardin. Lisäksi Bäckström oli ehdokkaana Vezina Trophyn voittajaksi. pienoiskuva|vasen|Marián Gáborík teki 20. joulukuuta 2007 viisi maalia New York Rangersin verkkoon 

Myös seuraavan kauden runkosarja sujui mainiosti. Wild voitti ensimmäistä kertaa historiassaan oman divisioonansa. Gáborík pelasi vihdoin ilman suurempia loukkaantumisia ja teki ensimmäisenä Wild-pelaajana yli 40 maalia yhdessä kaudessa. Gáboríkn 42 maalia on yhä voimassa oleva seuraennätys. Yksi Minnesotan kauden puhutuimmista aiheista oli Gáboríkin viiden maalin peli New York Rangersia vastaan joulukuussa 2007. Myös Brian Rolston jatkoi hyviä otteitaan tehden kolmantena kautena peräkkäin yli 30 maalia. Hyvän runkosarjan jälkeen Wild joutui kuitenkin pettymään pudotuspeleissä häviten Colorado Avalanchelle otteluvoitoin 4-2. Kausi oli myös seuraikoni Wes Walzin viimeinen. Walz jäi kesken kauden pois kokoonpanosta henkilökohtaisten syiden vuoksi ja ilmoitti uransa loppumisesta joulukuussa 2007. Lopetettuaan uransa Walz oli eniten pelejä Minnesotan paidassa pelannut pelaaja.

Kesällä 2008 Wild teki kolmivuotisen sopimuksen kolme edellistä kautta Coloradossa pelanneen Andrew Brunetten kanssa. Pavol Demitra ja Brian Rolston puolestaan eivät tehneet joukkueen kanssa uusia sopimuksia. Kaudella 08-09 Wild ei päässyt pudotuspeleihin jääden viimeisestä pudotuspelipaikasta vain kahden pisteen päähän. Mikko Koivu oli 67 pisteellään joukkueen paras pistemies. Loukkaantumista kärsinyt Marián Gáborík pelasi vain 17 ottelua. Gáboríkin sopimus päättyi tähän kauteen, eikä Minnesota onnistunut tekemään miehen kanssa uutta sopimusta. Niinpä Gáborík oli kesällä vapaa pelaaja ja teki sopimuksen New York Rangersin kanssa. Gáboríkin lähtemistä pidetään yhtenä Wildin historian suurimmista menetyksistä.

2009–2012
pienoiskuva|oikea|Wild-kapteeni Mikko Koivu aloituksessa kauden 2010-11 avausottelussa Helsingissä 
Toukokuussa 2009 Wildin manageri Doug Risebrough sai potkut, ja uudeksi manageriksi nimettiin entisen NHL-manageri Cliff Fletcherin poika Chuck Fletcher. Lemaire sai samalla luopua valmennustehtävistä ja uudeksi valmentajaksi valittiin Todd Richards
Heinäkuussa 2009 Wild yritti paikata Gáboríkin jättämää aukkoa tekemällä kuusivuotisen sopimuksen Martin Havlatin kanssa. Wild joutui kuitenkin pettymään seuraavalla kaudella jääden jälleen pudotuspelien ulkopuolelle. Joukkueen valopilkku oli Montrealista hankittu Guillaume Latendresse, joka teki Wildissa pelaamassaan 55 ottelussa 25 maalia ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin. Joukkueen paras pistemies taas oli Wildin historian ensimmäinen vakituinen kapteeni Mikko Koivu. Kesän varaustilaisuudessa Minnesota varasi ensimmäisellä kierroksella Mikael Granlundin.

Harjoitusottelussa syyskuussa 2010 päättyi Minnesotan peräti 409 ottelua kestänyt perättäisten loppuunmyytyjen kotiotteluiden putki. Kyseessä on NHL:n ennätys. Kauden ensimmäiset ottelunsa Minnesota pelasi Helsingissä Carolina Hurricanesia vastaan. Wild jäi kolmantena vuotena peräkkäin pudotuspelien ulkopuolelle ollen konferenssinsa kahdestoista. Koivu ja Havlat jakoivat joukkueen pistekuninkuuden. Brent Burns teki Wildin puolustajien yhden kauden piste-ennätyksen iskemällä 46 pistettä, joista peräti 17 oli maaleja. 

Kesällä 2011 Wild vaihtoi taas valmentajaa, kun Todd Richardsin tilalle valittiin aiemmin Minneostan farmijoukkue Houston Aerosia valmentanut Mike Yeo. Wild teki kesällä myös kaksi suurta pelaajakauppaa San Jose Sharksin kanssa. Joukkueesta lähtivät mm. Martin Havlat ja Brent Burns. Wildin riveihin puolestaan siirtyivät mm. Devin Setoguchi ja Dany Heatley. Itse runkosarja alkoi Wildin osalta loistavasti. Joukkue oli vielä joulukuun alussa koko liigan kärkijoukkue, mutta loukkaantumisista kärsinyt joukkue putosi lopulta kauas pudotuspeleistä.

 Suuret hankinnat ja paluu pudotuspeleihin (2012–) 
4. heinäkuuta 2012 Wild teki eittämättä seurahistoriansa suurimmat hankintansa vapaiden pelaajaen markkinoilla, kun se teki peräti 13-vuotiset sopimukset Ryan Suterin ja Zach Parisen kanssa. Lisäksi Wild teki kesäkaudella odotetun sopimuksen Mikael Granlundin kanssa. Wildin hienoa kesäkautta varjosti NHL:n työsulku, ja fanit pääsivät näkemään uudistuneen Wildin tositoimissa vasta tammikuussa 2013. Siirtojen takarajalla 4. huhtikuuta 2013 Wild hankki pelaajavaihdon kautta Jason Pominvillen Buffalo Sabresista. Kaudella 2012-2013 Wild selvisi pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa sitten kevään 2008. Vasta runkosarjan viimeisessä ottelussaan pudotuspelipaikkansa varmistanut Wild hävisi kuitenkin ensimmäisen kierroksen ottelusarjan Chicago Blackhawksille otteluvoitoin 4-1. Kauden päätteeksi Ryan Suter oli ehdokkaana Norris Trophyn voittajaksi 

Ennen kautta 2013–2014 Wild siirrettiin NHL:n divisioonajaon uudistuksen myötä lakkautetusta luoteisesta divisioonasta keskiseen divisioonaan. Kauden aikana Mikko Koivu nousi seuran kaikkien aikojen parhaaksi pistemieheksi ohittaen Marian Gaborikin. Kausi oli myös Mikael Granlundin läpimurtokausi. Granlund löysi oivan tutkaparin Jason Pominvillesta, josta tuli vasta seurahistorian kolmas 30 maalia yhdellä kaudella tehnyt pelaaja. Wildilla oli koko kauden ajan ongelmia maalivahtiensa kanssa. Josh Harding aloitti kauden erinomaisesti, mutta ei pystynyt enää vuodenvaihteen jälkeen pelaamaan MS-tautinsa vuoksi. Niklas Bäckström puolestaan kärsi vammoista pitkin kautta, ja maaliskuussa hänen kautensa ilmoitettiin olevan ohi. Päävastuu jäi näin nuorelle Darcy Kuemperille, jonka partneriksi hankittiin Edmonton Oilersista Ilja Bryzgalov . Wild selviytyi lopulta pudotuspeleihin ensimmäisellä villi kortti-paikalla. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella vastaan asettui Colorado Avalanche, jonka Wild voitti otteluvoitoin 4-3. Seitsemännessä ottelussa Jared Spurgeon tasoitti pelin lukemiin 4-4 vain 2 minuutta 27 sekuntia ennen kolmannen erän päättymistä. Jatkoaikamaalin teki kesällä New York Islandersista hankittu Nino Niederreiter. Toisella kierroksella vastaan tuli edelliskauden mestari, ja Minnesotan pudottanut Chicago. Maalilla vastuun otti Bryzgalov, sillä Kuemper loukkaantui Colorado-sarjan viimeisessä ottelussa. Edellisvuoden tapaan Minnesota hävisi Chicagoa vastaan kaksi ensimmäistä ottelua vieraskaukalossa. Wild oli kuitenkin nyt valmis haastamaan Chicagon, ja voitti kaksi seuraava ottelua kotikentällään lukemin 4-0 ja 4-2. Chicago eteni kuitenkin jatkoon voitettuaan seuraavat kaksi ottelua. Ottelusarja päättyi onnekkaan pompun jälkeen Patrick Kanen jatkoaikamaalin kuudennessa ottelussa Minnesotassa.

Kesällä 2014 Wild teki kolmivuotisen sopimuksen vapaana pelaajana olleen Thomas Vanekin kanssa. Kauden 2014-15 alkupuolisko sujui Wildin osalta heikosti, ja kauden puolivälissä pudotuspelipaikka näytti olevan kiven takana. Tammikuussa Wild kuitenkin hankki pelaajavaihdon kautta maalivahti Devan Dubnykin Arizonasta. Siirron jälkeen Dubnyk aloitti Wildin maalilla 38 perättäisessä ottelussa, joista Wild voitti 27. Dubnykin saapuessa joukkueeseen Wild oli kahdeksan pisteen päässä pudotuspelipaikasta, mutta selvisi lopulta pudotuspeleihin kuroen ulos jääneeseen Los Angelesiin viiden pisteen eron. Dubnyk on myös kauden päätteeksi ehdolla Vezina Trophyn voittajaksi.  Pudotuspeleissä Wild kohtasi ensimmäisellä kierroksella St. Louis Bluesin ja meni jatkoon otteluvoitoin 4-2. Toisella kierroksella Wild hävisi kolmatta vuotta peräkkäin Chicagolle; tällä kertaa suoraan otteluvoitoin 4-0.

Wild ilmoitti helmikuussa 2016 erottavansa Mike Yeon päävalmentajan tehtävästä joukkueen hävittyä sitä ennen 14 ottelussa 13 kertaa. Keväällä 2023 joukkue pelasi historiansa pisimmän ottelunsa, kun sen peli Dallasia vastaan venyi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella toiselle jatkoajalle ja aikaan 92.20. Ottelu päättyi yöllä kello 1.

 Tunnukset 

Minnesota Wild kausi kaudelta
 Kausi  O  V  H  T  JAH  Pist.  TM  PM  Runkosarja  Pudotuspelit 2000–01  82  25  39  13  5  68  168  210  Konferenssin 14.  Ei pudotuspeleihin 2001–02   82  26  35  12  9  73  195  238  Konferenssin 12.  Ei pudotuspeleihin 2002–03  82  42  29  10  1  95  198  178  Konferenssin 6. Hävisi konferenssin loppuotteluissa Anaheimille 2003–04  82  30  29  20  3  83  188  183  Konferenssin 10.  Ei pudotuspeleihin 2004–05  Ei pelattu työsulun vuoksi  2005–06  82  38  36  —  8  84  231  215  Konferenssin 11.  Ei pudotuspelihin 2006–07  82  48  26  —  8  104  235  191  Konferenssin 7.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella Anaheimille 2007–08 82  44  28  —  10  98  223  218  Konferenssin 3.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella Coloradolle 2008–09  82  40  33  —  9  89  219  200  Konferenssin 9.  Ei pudotuspeleihin 2009–10  82  38  36  —  8  84  219  246  Konferenssin 13.  Ei pudotuspeleihin 2010–11  82  39  35  —  8  86  206  223  Konferenssin 12.  Ei pudotuspeleihin 2011–12  82  35  36  —  11  81  177  226  Konferenssin 12.  Ei pudotuspeleihin 2012–13  48  26  19  —  3  55  122  127  Konferenssin 8.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella Chicagolle 2013–14  82  43  27  —  12  98  207  206  Divisioonan 4.  Hävisi toisella kierroksella Chicagolle 2014–15  82  46  28  —  8  100  231  201  Divisioonan 4.  Hävisi toisella kierroksella Chicagolle 2015–16  82  38  33  —  11  87  216  206  Divisioonan 5.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella Dallasille 2016–17  82  49  25  —  8  106  266  208  Divisioonan 2.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella St. Louisille 2017–18  82  45  26  —  11  101  253  232  Divisioonan 3.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella Winnipegille 2018–19  82  37  36  —  9  83  211  237  Divisioonan 7.  Ei pudotuspeleihin 2019–20  69  35  27  —  7  77  220  220  Divisioonan 6.  Hävisi karsintakierroksella Vancouverille 2020–21  56  35  16  —  5  75  181  160  Divisioonan 3.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella Vegasille 2021–22  82  53  22  —  7  113  310  253  Divisioonan 2.  Hävisi ensimmäisellä kierroksella St. Louisille 2022–23     —       Hävisi ensimmäisellä kierroksella Dallasille 2023–24     —       Ei pudotuspeleihin 2024–25     —       Hävisi ensimmäisellä kierroksella Vegasille Yhteensä  1 649  812  621  55  161  1 840  4 476  4 388   14 kertaa pudotuspeleissä

 Joukkue kaudella 2025–2026 

 Valmennus & Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: John Hynes 
 Apuvalmentaja: Jack Capuano 
 Apuvalmentaja: Patrick Dwyer 
 Apuvalmentaja: Jason King 
 Maalivahtivalmentaja: Frédéric Chabot 
 Videovalmentaja: T.J. Jindra 
 Videovalmentaja: Jonas Plumb 
 Fysiikkavalmentaja: Matt Harder 
 Apufysiikkavalmentaja: Abraham Edson 
 Apufysiikkavalmentaja: Trey Saari 
 Kehitysvalmentaja: Derek Stepan 
 Luistelu- & Taitovalmentaja: Andy Ness 
 Huoltopäällikkö: Tony DaCosta 
 Joukkueenjohtaja: Dominic Hennig 
 Puheenjohtaja: Matt Majka 
 Toimitusjohtaja: Bill Guerin 
 Apulaistoimitusjohtaja: Chris Kelleher 
 Apulaistoimitusjohtaja: Mike Murray 
 Apulaistoimitusjohtaja: Matt Sells 
 Henkilöstöjohtaja: Chris Kelleher 
 Pelaajakehitysjohtaja: Brad Bombardir 
 Pelaajakehitysjohtaja: Matt Hendricks 
 Pelaajakehitysapulaisjohtaja: Cody McLeod 
 Amatöörien kykyjenetsinnänjohtaja: Judd Brackett 
 Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Ricard Persson 
 Vanhempi neuvonantaja: Mike Modano 
 Vanhempi neuvonantaja: Ray Shero 
 Omistaja: Craig Leipold 

 Kapteenisto 

Minnesota Wildissa käytettiin kauteen 2008-2009 asti kiertävän kapteeniuden järjestelyä. Kapteeni ja varakapteenit valittiin aina kuukaudeksi kerrallaan, joskin toimikausia saattoi olla useampi perätysten. C-kirjainta on seuran historian aikana kantanut 22 pelaajaa.

Käytäntö vaihtui kaudella 2009-2010 kun seuran ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi valittiin Mikko Koivu.

 NHL-palkinnot 
Jack Adams Award
  Jacques Lemaire: 2002–03
Roger Crozier Saving Grace Award
  Niklas Bäckström: 2006–07
  Dwayne Roloson: 2003–04
William M. Jennings Trophy
  Manny Fernandez ja  Niklas Bäckström: 2006-2007

 Ennätykset 
Eniten maaleja kaudessa:  Kirill Kaprizov, 47 (2021-2022)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Kirill Kaprizov, 61 (2021–2022)
Eniten pisteitä kaudessa:  Kirill Kaprizov, 108 (2021-2022)
Eniten kausia:  Nick Schultz, 10
Eniten nollapelejä kaudessa:  Niklas Bäckström, 8 (2008–2009)
Eniten voittoja kaudessa:  Niklas Bäckström, 37 (2008–2009)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Marián Gáborík, 36 (2000–2001)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Brent Burns, 46 (2010–2011)

Varaushistoria

Minnesota Wildin ensimmäisellä kierroksella varaamat pelaajat
 Vuosi Vuoro Pelaaja Pelipaikka 2000   Marián Gáborík VL 2001   Mikko Koivu KH 2002   Pierre-Marc Bouchard KH 2003 20  Brent Burns P 2004 12  A. J. Thelen P 2005   Benoit Pouliot VL 2006   James Sheppard KH 2007 16  Colton Gillies VL 2008 23  Tyler Cuma P 2009 16  Nick Leddy P 2010 9  Mikael Granlund KH 2011 10  Jonas Brodin P 28  Zack Phillips KH 2012 7  Mathew Dumba P 2014 18  Alex Tuch OL

 Jäädytetyt pelinumerot 
 1  Omistettu faneille
 9  Mikko Koivu
 99  Wayne Gretzky

Numero 1 on omistettu minnesotalaisille kiekkofaneille, eikä sitä käytetä. Lähes koko NHL-uransa seurassa pelanneen sekä vuosina 2009–2020 joukkueen kapteenina toimineen Mikko Koivun pelinumero 9 jäädytettiin ja nousi kattoon 13. maaliskuuta 2022. Wayne Gretzkyn numero 99 on jäädytetty koko NHL:ssä.

 Katso myös 
 NHL:n laajennusvaraustilaisuus 2000
 Minnesota Wildin NHL-kausi 2014–2015

 Lähteet 

 Aiheesta muualla  

 Joukkueen kotisivu

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit