Uudenkaupungin maalaiskunta

Uudenkaupungin maalaiskunta (lyh. Uudenkaupungin mlk, ) oli Varsinais-Suomessa sijainnut Suomen kunta, joka liitettiin Uuteenkaupunkiin vuonna 1969. Kuntaan kuuluivat useimmat Uudenkaupungin edustalla olevat saaret sekä mantereen puolelta Vohdensaaren ja Sundholman alueet.

Uudenkaupungin maalaiskunnan evankelis-luterilaiset asukkaat kuuluivat Uudenkaupungin maaseurakuntaan, joka oli kirkonkirjanpidollisesti erillinen kaupunkiseurakunnasta, mutta hallinnollisesti ne olivat yksi yhteinen seurakunta.Vihdensaari.fi  

Uudenkaupungin maalaiskunta oli pitkään väkiluvultaan pienin kunta, joka käytti nimessään sanaa maalaiskunta.

 Väestö 
Väestö asui hajallaan laajalla alueella, jonka kaupunki jakoi kahtia pohjoiseen ja eteläiseen osaan. Kaupunkiin maalaiskunta rajoittui etelässä Velluanjoen kohdalla ja pohjoisessa Hiun kohdalla.  Muut naapurikunnat olivat Kalanti, Kustavi, Lokalahti ja Pyhämaa.

Kunnan tärkein teollisuudenala oli kiviteollisuus, jota harjoitettiin eritoten Lepäisissä. Myös laivanrakennusta harjoitettiin, mutta lähinnä vain omiin tarpeisiin. Kaupankäynti oli hyvin vähäistä, ja kuntalaiset menivät yleensä kaupungin puolelle tekemään ostoksia. Kirkossa maalaiskuntalaiset kävivät Uudessakaupungissa. 

Maalaiskunnan kunnantalo sijaitsi kaupungin puolella. Kunta teki kaupungin ja Kalannin kanssa yhteistyötä monella saralla, esimerkiksi lääkäripalveluissa. Uudenkaupungin maalaiskunnalla ei ollut omaa vahvistettua vaakunaa, ja se oli Koijärven ohella ainoa vielä 1960-luvulla olemassa ollut vaakunaton kunta.

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Uudenkaupungin maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.

Vuonna 1923 Uudenkaupungin maalaiskuntaan liitettiin Kalannista alue, jossa oli 436 asukasta.
alt=|pienoiskuva|433x433px|Kartta Uudenkaupungin kuntaliitoksista, Uudenkaupungin maalaiskunta ja sen vuosien 1936 ja 1942 alueliitokset vaalean-oranssilla.

 Historia 
Kun Uusikaupunki perustettiin, sen saaristo oli edelleen Kalannin seurakunnan alainen. Koska oli vaivalloista mennä asioimaan kirkkoon kauas sisämaahan asti, Turun piispa määräsi vuonna 1630 nämä alueet liitettäväksi Uudenkaupungin seurakuntaan. Alueesta tuli oma kuntansa vuonna 1869, kun Suomen paikallishallinto erotettiin kirkosta.Päivi Mikola: Vohdensaaren kylän kunnallista ja seurakunnallista historiaa 

Aluksi maalaiskunnan kattoi maa-alueita kaupungin luoteis- ja kaakkoispuolella, mutta Sundholman ja Arvassalon kylät kaupungin eteläpuolella liitettiin Kalannista maalaiskuntaan  vuonna 1936. Asukkaat olivat ajaneet asiaa jo 1800-luvulta lähtien, mutta liitos toteutui vasta tuolloin. Lisäksi Iso-Kaskisen ja Korsaaren lähialueita siirrettiin Kalannista Uudenkaupungin maalaiskuntaan vuonna 1942.

1950-luvulta lähtien laki alkoi vaatia kunnilta aiempaa enemmän erilaisia peruspalveluita, minkä seurauksena pieni kunta ei tullutkaan enää taloudellisesti toimeen. Uudet hankkeet kuten Velhonveden–Ruotsinveden makeavesiallas olivat liian suuria panostuksia kunnalle. Maalaiskunta kärsi lisäksi muuttotappiosta nuorten muuttaessa kaupunkiin. Lopulta Uudenkaupungin maalaiskunta liittyi Uuteenkaupunkiin vuoden 1969 alussa.

 Kylät 
Arvassalo, Haimio, Halola, Hiu, Kittamaa, Lepäinen, Lyökki, Oksalanpää, Perkko, Saarnisto, Salmi, Sundholma (Vanhakartano vuodesta 1961), Vaakua, Vohdensaari

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Uudenkaupungin maalaiskunnassa ei ollut lainkaan taajamia.

 Lähteet 

* Uudenkaupungin maalaiskunta
Luokka:Vaakunattomat kunnat
Luokka:Suomen entiset kunnat