Klassinen kreikka

Klassinen kreikka käsittää muinaiskreikan kielen historian antiikin Kreikan arkaaisella ja klassisella kaudella eli noin vuosina 800–300 eaa. Muinaiskreikan aikaan kuuluu myös hellenistinen eli jälkiklassinen aika. Tämän ajan kreikan kieli muodostaa kuitenkin oman vaiheensa, koinee-kreikan eli hellenistisen kreikan. Klassista kreikkaa edelsivät puolestaan mykeneläinen kreikka ja alkukreikka.

Nykyisin klassisena kreikkana tunnetaan käytännössä Ateenassa puhuttu Attikan murre. Sillä on luotu suurin osa antiikin Kreikan arvostetuimmasta kirjallisesta kulttuuriperinnöstä ja sitä on arvostettu puhtaana kreikkana vastaavasti kuin Ciceron latinaa on pidetty klassisena latinana. Klassista kreikkaa kirjoittivat muun muassa Kreikan arvostetuimmat näytelmäkirjailijat Aiskhylos, Sofokles ja Euripides, merkittävimmät filosofit kuten Platon ja Aristoteles sekä historioitsijat Thukydides ja Ksenofon.

 Murteet 

Klassinen kreikka jakaantui useisiin paikallisiin murteisiin. Käytännössä jokaisella poliksella eli kaupunkivaltiolla oli oma murteena, mutta murteet muodostivat laajempia murreryhmiä. Murrejako syntyi osittain jo ennen kuin kreikkaa puhuvat heimot asettuivat nykyisen Kreikan alueelle. Varsinainen murteiden muodostuminen tapahtui kuitenkin sen jälkeen. Koko kreikan kielen historian ajan kieli on ollut jakautunut useisiin murteisiin, jotka eivät ole noudattaneet mitään maantieteellisiä rajoja, ja vaikka olisivatkin, rajat olivat koko ajan liikkeessä, sillä helleeniset kansat liikkuivat usein paikasta toiseen. Esiklassisen ja klassisen ajan murteet ovat dokumentoituna kirjallisessa muodossa 700-luvulta eaa. alkaen ja ne kehittyivät varmuudella jo kauan ennen tätä. 

pienoiskuva|280px|Antiikin Kreikan murrealueet Egeanmeren alueella.
pienoiskuva|280px|Antiikin Kreikan murrealueet Suur-Kreikassa ja Sisiliassa.
Klassisen kreikan päämurteet olivat:

 Arkadokyproslaiset murteet
 Arkadialainen murre
 Kyproslainen murre
 Attikalais-joonialaiset murteet
 Attikan murre
 Joonialainen murre
 Aiolialaiset murteet
 Boiotian murre
 Thessalian murre
 Lesboksen murre
 Länsikreikkalaiset murteet
 Doorilaiset murteet: argolinen, saroninen, lakonialainen/messenialainen, kreetalainen ja eteläisten Egeanmeren saarten murre
 Luoteiskreikkalaiset murteet: fokis, lokris, akhaia ja elis
 Pamfylian murre

Kreikkalaisessa kirjallisuudessa itsessään esiintyy erottelu joonialaisiin, doorilaisiin ja aiolialaisiin, ja nykyaikainen tutkimus on vahvistanut tämän jaon; muut ryhmittelyt perustuvat yksinomaan tutkimukseen.

Murteet luettiin osaksi yhtä kreikan kieltä, eikä mitään niistä pidetty jotenkin ”oikeampana” kreikkana ennen kuin kielen muoto vakiintui koineeksi hellenistisellä kaudella. Ajan kuluessa arvostetuimmaksi muotoutui kuitenkin attikalainen kreikka, ja se myös vaikutti eniten kreikan kielen myöhempään kehitykseen.

Murteiden väliset erot olivat pääasiassa fonologisia, mutta niissä oli myös joitakin morfologisia eroja sekä sanastollisia eroja. Murteet olivat yleensä puhuttuna suhteellisen ymmärrettäviä toista murretta puhuville. Merkittävien polisten murteet, kuten Ateenan attikalainen ja Spartan lakonialainen, todennäköisesti tunnettiin laajemmin ympäri kreikankielistä maailmaa ja niitä ymmärrettiin paremmin, kun taas jotkut murteet olivat muille vaikeampia ymmärtää.

Muinaismakedonian suhteesta kreikkaan ja sen murteisiin on eri näkemyksiä. Joidenkin tutkijoiden mukaan se oli yksi kreikan murteista, joskin muille vaikeampi ymmärtää; joidenkin mukaan taas oma kielensä.Panayotou, A.: ”The position of the Macedonian dialect”. Teoksessa 

 Kielioppi 

Klassisen kreikan kielioppi vastaa pääosin kielioppia, joka on kuvattu artikkelissa muinaiskreikka. Alla on kuvattu erityisesti klassista kreikkaa kuvaavia piirteitä.

 Äännemuutokset 

Seuraavat alkukreikassa tapahtuneet äännemuutokset pätevät kaikkiin klassisen kreikan murteisiin:

 Tavulliset /r/ ja /l/ muuttuivat /ro/:ksi ja /lo/:ksi mykeneläisessä kreikassa ja aiolialaisessa kreikassa; muutoin niistä tuli /ra/ ja /la/, tai /ar/ ja /al/ ennen soinnullisia, vastaavasti.
 Äänteen /h/ poisjättäminen alkuperäisestä /s/:stä (paitsi sanan alussa).
 Äänteen /j/ poisjättäminen.
 Äänteen /w/ poistjättäminen monissa murteissa (myöhäisempi kuin /h/ ja /j/:n poisjättäminen).
 Labiovelaarien poisjättäminen; ne muuttuivat enimmäkseen labiaaleiksi, joskus dentaaleiksi tai velaareiksi.
 Peräkkäisten vokaalien supistuminen seurauksena /h/:n ja /j/:n poisjättämisestä (ja vähäisemmässä määrin /w/:n poisjättämisestä); enemmän attikalaisessa kreikassa kuin muissa.
 Selvästi erottuvan sirkumfleksiaksentin kehittyminen, seurauksena supistumisesta ja erilaisista muista muutoksista.
 Aksentin rajoittuminen kolmeen viimeiseen tavuun, sekä erilaisia muita rajoituksia.
 Äänteen /n/ poisjättäminen ennen /s/:ää (osittaisesti kreetalaisessa kreikassa, edeltävän vokaalin kompensoivalla pidentymisellä.

Huomaa, että äänteet /w/ ja /j/, kun ne seurasivat vokaalia eivätkä edeltäneet vokaalia, yhdistyivät varhain vokaalin kanssa diftongiksi, eivätkä näin jääneet pois.

Äänteen /h/ ja /w/ poisjättäminen konsonantin jälkeen kompensoitui edeltävän vokaalin pidennyksellä. Äänteen /j/ poisjättäminen konsonantin jälkeen aiheutti monimutkaisia muutoksia, kuten edeltävän vokaalin doftongisoitumista, tai edeltävän konsonantin palatalisaation tai jonkun muun muutoksen. Joitakin esimerkkejä:

 /pj/, /bj/, /phj/ → /pt/
 /lj/ → /ll/
 /tj/, /thj/, /kj/, /khj/ → /s/ konsonantin jälkeen; muutoin /ss/ (attikan ja boiotian murteissa /tt/)
 /gj/, /dj/ → /dž/ tai /dz/ → /zd/
 /mj/, /nj/, /rj/ → /j/ transponoituu ennen konsonanttia muodostaen diftongin edeltävän vokaalin kanssa
 /wj/, /sj/ → /j/, muodostaen diftongin edeltävän vokaalin kanssa

 Esimerkki 

Esimerkki klassisesta kreikasta:

Hoti men hȳmeīs, ō andres Athēnaīoi, peponthate hypo tōn emōn katēgorōn, ūk oīda: egō d' ūn kai autos hyp' autōn oligū emautū epelathomēn, hūtō pithanōs elegon. kaitoi alēthes ge hōs epos eipeīn ūden eirēkasin.

IPA: 

”En tiedä, minkä käsityksen te, Ateenan miehet, olette saaneet asiasta syyttäjieni taholta. Mutta totisesti minä itsekin olin vähällä saada väärän käsityksen omasta olemuksestani heidän vaikutuksestaan: niin vakuuttavasti he puhuivat; ja kuitenkaan heidän puheissaan ei ole ollut sanaakaan totuutta.”
-- Platon, Sokrateen puolustuspuhe (suom. Päivö Oksala)

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Kielioppeja 




 Sanakirjoja 





 Oppikirjoja 





 Aiheesta muualla 

 Ancient Greek Grammar on the Web 
 Perseus Greek and Roman Materials 
 Textkit : Greek & Latin Learning Tools 

Luokka:Muinaiskreikka