Formula 1 -kausi 1998

Formula 1 -kausi 1998 oli historian 49. Formula 1 -kausi. Se alkoi 8. maaliskuuta ja päättyi 1. marraskuuta 1998 yhteensä 16 ajetun kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti suomalainen Mika Häkkinen, jolle mestaruus oli uran ensimmäinen. Valmistajien mestaruuden voitti brittiläinen McLaren-talli, jossa ajoivat Häkkinen ja David Coulthard.

Kausi oli Mika Häkkisen ja Michael Schumacerin taistelua. Häkkinen voitti kahdeksan kilpailua kauden aikana, eli puolet ajetuista kilpailuista. Toiseksi kuljettajien MM-sarjassa sijoittunut saksalainen Ferrari-kuljettaja Michael Schumacher saavutti kuusi voittoa. Coulthard sekä Jordan-kuljettaja Damon Hill voittivat molemmat yhden kilpailun. Samanlainen tilanne oli kymmenen vuotta aikaisemmin, jolloin Ayrton Senna ja Alain Prost taistelivat molemmat maailmanmestaruudesta. Silloin ei tullut erillistä voittoa kuin yhden kerran, kun voittajana oli joku toinen kuin Ayrton Senna tai Alain Prost.

Kauden aikana kilpailuissa esiintyi 23 kuljettajaa, joista täysimittaisen kauden ajoi 21, ja 11 valmistajaa. Kuljettajien kansallisuuksia oli yhteensä 12 eri maasta. Eniten oli brittikuljettajia, yhteensä neljä. Moottorinvalmistajia oli yhdeksän. Ford toimitti moottoreita kolmelle eri tallille. Rengastoimittajia oli kaksi, japanilainen Bridgestone ja yhdysvaltalainen Goodyear.

 Kauden yhteenveto 
 Ennakkotunnelmat 
Kauden 1998 valmistelut alkoivat jo tammikuussa, kun tallit aloittivat uusien autojensa esittelyn. Ferrari avasi pelin esittelemällä uuden F300-auton loppiaisena. Ferrarin tavoitteena oli tallin presidentin, Luca Cordero di Montezemolon, mukaan vain maailmanmestaruus.

McLaren palkkasi aiemmin Williamsilla työskenneelleen insinööri Adrian Neweyn suunnittelemaan uuden MP4/13-auton. Auto julkistettiin helmikuun alussa Wokingin päämajassa. McLaren vaihtoi myös rengastoimittajan Goodyearista Bridgestoneen. MP4/13 osoittautuikin Barcelonassa ajetusta talven ensimmäisestä testistä lähtien nopeaksi autoksi.

Ferrarin aikainen valmistautuminen kauteen valui hukkaan, kun F300-autossa ilmeni vikoja toisensa jälkeen. Lopulta auto palasi tehtaalle uudelleenrakennettavaksi. Ongelmien jälkeen Ferrari keskitti kaiken testaustyön Maranellon lähellä sijaitsevalla Mugellon radalla. Samalla McLaren oli ylivoimainen muihin talleihin verrattuna Montemelón ja Paul Ricardin radalla ajetuissa testeissä. McLaren lähtikin kauteen mestarisuosikin asemassa.

McLarenin kehittämästä kaksoisjarrusta syntyi paljon keskustelua. Kuljettaja pystyi säätelemään lisäpolkimella takapyörien jarrutehoa sen mukaan, kääntyykö mutka oikealla vai vasemmalla. Erikoisjarru tuli muiden kilpailijoiden tietoon jo kesällä 1997 Itävallan GP:ssa. Ferrarin kritisoi erikoisjarrua eniten ja halusi, että se kiellettäisiin ennen kauden alkua. McLaren oli kuitenkin hyväksyttänyt jarrujärjestelmänsä FIA:n kanssa käydyllä kirjeenvaihdolla.

 Kilpailukalenteri 

 Nro Kilpailu Päivämäärä Rata Voittanut kuljettaja Voittanut talli Raportti 1  Australian Grand Prix 8. maaliskuuta Melbourne  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 2  Brasilian Grand Prix 29. maaliskuuta Interlagos  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 3  Argentiinan Grand Prix 12. huhtikuuta Buenos Aires  Michael Schumacher  Ferrari Raportti 4  San Marinon Grand Prix 26. huhtikuuta Imola  David Coulthard  McLaren-Mercedes Raportti 5  Espanjan Grand Prix 10. toukokuuta Montmeló  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 6  Monacon Grand Prix 24. toukokuuta Monte Carlo  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 7  Kanadan Grand Prix 7. kesäkuuta Montréal  Michael Schumacher  Ferrari Raportti 8  Ranskan Grand Prix 28. kesäkuuta Magny-Cours  Michael Schumacher  Ferrari Raportti 9 20px Britannian Grand Prix 12. heinäkuuta Silverstone  Michael Schumacher  Ferrari Raportti 10  Itävallan Grand Prix 26. heinäkuuta Spielberg  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 11  Saksan Grand Prix 2. elokuuta Hockenheim  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 12  Unkarin Grand Prix 16. elokuuta Budapest  Michael Schumacher  Ferrari Raportti 13  Belgian Grand Prix 30. elokuuta Spa  Damon Hill  Jordan-Mugen-Honda Raportti 14  Italian Grand Prix 13. syyskuuta Monza  Michael Schumacher  Ferrari Raportti 15  Luxemburgin Grand Prix 27. syyskuuta Nürburg  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti 16  Japanin Grand Prix 1. marraskuuta Suzuka  Mika Häkkinen  McLaren-Mercedes Raportti

*Alun perin kausi oli suunniteltu 17 kilpailun mittaiseksi, mutta Portugalin Grand Prix peruttiin, koska Estorilin rata ei täyttänyt FIAn vaatimuksia. Kilpailu oli tarkoitus ajaa 11. lokakuuta. Korvaavaa kilpailua ei järjestetty, joten kaudesta muodostui pituudeltaan 16 kilpailun mittainen.

 Alkukausi: McLarenin vahva alku 
Kausi 1998 käynnistyi maaliskuun kahdeksantena päivänä ajetulla Australian GP:lla. Samalla paljastui tallien väliset voimasuhteet. Lauantaina ajetuissa aika-ajoissa McLaren osoitti olevansa nopein, kun tallin kuljettajat valtasivat eturivin lähtöruudut. Häkkinen ajoi paalupaikalle 0,043 sekunnin erolla Coulthardiin. Edellisen kerran McLarenin autot olivat olleet eturivissä Australiassa 1991.

 Merkittävimpiä sääntöjä 
Moottorin iskutilavuus sai olla enintään 3 000 cm³ (kolme litraa). Sylintereiden lukumäärä oli rajoitettu kymmeneen (V10).
Autojen tuli painaa vähintään 600 kilogrammaa.
Aika-ajot ajettiin lauantaina. Aika-ajot kestivät yhden tunnin, jonka aikana kuljettajat saivat ajaa enintään 12 ratakierrosta.
Kuljettaja karsiutui kilpailusta, jos hänen aika-ajoissa ajama aikansa oli yli 107% paalupaikka-ajasta.
Kuvioidut renkaat tulivat pakollisiksi. Eturenkaissa oli oltava vähintään kolme uraa ja takarenkaissa neljä uraa. Uran leveyden tuli olla renkaan pinnasta 14- ja uran pohjasta mitattuna 10 mm.
Renkaiden minimileveys oli edessä 12 tuumaa ja takana 14 tuumaa.
Auton suurin sallittu leveys oli 180 senttimetriä.
Käytössä ollutta tekniikkaa oli myös rajoitettu, kun aktiivijousitus, luistonesto, lukkiutumattomat jarrut, nelipyöräohjaus ja turboahtimet olivat kiellettyjä. Autoa ei saanut myöskään säätää varikolta käsin auton liikkuessa.

 Tallit ja kuljettajat 

 Talli Valmistaja Runko Moottori Renkaat Nro Kuljettaja Testikuljettaja(t)  Winfield Williams Williams FW20 Mecachrome GC37-01  1  Jacques Villeneuve  Juan Pablo Montoya Max Wilson 2  Heinz-Harald Frentzen  Scuderia Ferrari Marlboro Ferrari F300 Ferrari Tipo 047  3  Michael Schumacher  Luca Badoer Nicola Larini 4  Eddie Irvine  Mild Seven Benetton Playlife Benetton B198 Playlife GC37-01  5  Giancarlo Fisichella  Oliver Gavin 6  Alexander Wurz  West McLaren Mercedes McLaren MP4/13 Mercedes FO110G  7  David Coulthard  Ricardo Zonta Nick Heidfeld 8  Mika Häkkinen  Benson and Hedges Jordan Jordan 198 Mugen-Honda MF-301 HC  9  Damon Hill  Pedro de la Rosa Juichi Wakisaka 10  Ralf Schumacher  Gauloises Prost Peugeot Prost AP01 Peugeot A16  11  Olivier Panis  Stéphane Sarrazin 12  Jarno Trulli  Red Bull Sauber Petronas Sauber C17 Petronas SPE-01D  14  Jean Alesi  Jörg Müller 15  Johnny Herbert  Danka Zepter Arrows Arrows A19 Arrows T2-F1  16  Pedro Diniz  Emmanuel Collard Stephen Watson 17  Mika Salo  HSBC Stewart Ford Stewart SF02 Ford VJ Zetec-R  18  Rubens Barrichello  Mario Haberfeld Luciano Burti 19  Jan Magnussen  Jos Verstappen  PIAA Tyrrell Ford Tyrrell 026 Ford JD Zetec-R  20  Ricardo Rosset  Tom Kristensen 21  Toranosuke Takagi  Fondmetal Minardi Team Minardi M198 Ford JD Zetec-R  22  Shinji Nakano  Laurent Redon 23  Esteban Tuero

 Tallivaihdokset 
 Damon Hill siirtyi Arrowsilta Jordanille
 Jean Alesi siirtyi Benettonilta Sauberille
 Giancarlo Fisichella siirtyi Jordanilta Benettonille
 Shinji Nakano siirtyi Prostilta Minardille
 Mika Salo siirtyi Tyrrelliltä Arrowsille

 Uudet kuljettajat 
 Toranosuke Takagi debytoi Tyrrellillä. Japanilainen Takagi siirtyi F1:een kilpailtuaan kaudella 1997 kotimaansa Formula Nippon -sarjassa, jossa hän voitti kauden yhdeksästä kilpailusta yhden ja sijoittui loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 1995 hän sijoittui Japanin Formula 3000 -sarjassa toiseksi.
 Esteban Tuero debytoi Minardilla. Argentiinalainen Tuero ajoi kaudella 1997 Japanissa Formula Nippon sarjassa, jossa hän oli loppupisteissä sijalla 16 yhden pisteen turvin.

 Paluun tehneet kuljettajat 
 Alexander Wurz (kauden 1997 keskivaiheilla kolme kilpailua) Benettonilla
 Jarno Trulli (pois kauden 1997 kolmesta viimeisestä kilpailusta) Prostilla
 Jos Verstappen (1994–1997, pois kauden 1998 seitsemästä ensimmäisestä kilpailusta) Stewartilla
 Ricardo Rosset (1996, kaudella 1997 yksi kilpailu) Tyrrellillä

 Kuljettajavaihdot kesken kauden 
 Jos Verstappen korvasi Jan Magnussenin Stewartilla kahdeksannesta kilpailusta lähtien

 Maailmanmestaruuspisteet 
 Kuljettajat 

 Sija Kuljettaja AUS BRA ARG SMR ESP MON CAN FRA GBR AUT GER HUN BEL ITA LUX JPN Pisteet 1  Mika Häkkinen 1 1 2 Kesk. 1 1 Kesk. 3 2 1 1 6 Kesk. 4 1 1 100 2  Michael Schumacher Kesk. 3 1 2 3 10 1 1 1 3 5 1 Kesk. 1 2 Kesk.|align="right"| 86
|-
! 3
|  David Coulthard
| 2
| 2
| 6
| 1
| 2
| Kesk.
| Kesk.
| 6| Kesk.
| 2| 2| 2
| 7
| Kesk.
| 3
| 3
|align="right"| 56
|-
! 4
|  Eddie Irvine
| 4
| 8
| 3
| 3
| Kesk.
| 3
| 3
| 2
| 3
| 4
| 8
| Kesk.
| Kesk.
| 2
| 4
| 2
|align="right"| 47
|-
! 5
|  Jacques Villeneuve
| 5
| 7
| Kesk.
| 4
| 6
| 5
| 10
| 4
| 7
| 6
| 3
| 3
| Kesk.
| Kesk.
| 8
| 6
|align="right"| 21
|-
! 6
|  Damon Hill
| 8
| DSQ
| 8
| 10
| Kesk.
| 8
| Kesk.
| Kesk.
| Kesk.
| 7
| 4
| 4
| 1
| 6
| 9
| 4
|align="right"| 20
|-
! 7
|  Heinz-Harald Frentzen
| 3
| 5
| 9
| 5
| 8
| Kesk.
| Kesk.
| 15
| Kesk.
| Kesk.
| 9
| 5
| 4
| 7
| 5
| 5
|align="right"| 17
|-
! 8
|  Alexander Wurz
| 7
| 4
| 4'' Kesk. 4 Kesk. 4 5 4 9 11 16 Kesk. Kesk. 7 9 17 9  Giancarlo Fisichella Kesk. 6 7 Kesk. Kesk. 2 2 9 5 Kesk. 7 8 Kesk. 8 6 8 16 10  Ralf Schumacher Kesk. Kesk. Kesk. 7 11 Kesk. Kesk. 16 6 5 6 9 2 3 Kesk. Kesk. 14 11  Jean Alesi Kesk. 9 5 6 10 12 Kesk. 7 Kesk. Kesk. 10 7 3 5 10 7 9 12  Rubens Barrichello Kesk. Kesk. 10 Kesk. 5 Kesk. 5 10 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. DNS 10 11 Kesk. 4 13  Mika Salo Kesk. Kesk. Kesk. 9 Kesk. 4 Kesk. 13 Kesk. Kesk. 14 Kesk. DNS Kesk. 14 Kesk. 3 14  Pedro Diniz Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 6 9 14 Kesk. Kesk. Kesk. 11 5 Kesk. Kesk. Kesk. 3 15  Johnny Herbert 6 11 Kesk. Kesk. 7 7 Kesk. 8 Kesk. 8 Kesk. 10 Kesk. Kesk. Kesk. 10 1 16  Jarno Trulli Kesk. Kesk. 11 Kesk. 9 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 10 12 Kesk. 6 13 Kesk. 12 1 17  Jan Magnussen Kesk. 10 Kesk. Kesk. 12 Kesk. 6 1 18  Shinji Nakano Kesk. Kesk. 13 Kesk. 14 9 7 17 8 11 Kesk. 15 8 Kesk. 15 Kesk. 0 19  Esteban Tuero Kesk. Kesk. Kesk. 8 15 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 16 Kesk. Kesk. 11 NC Kesk. 0 20  Ricardo Rosset Kesk. Kesk. 14 Kesk. DNQ DNQ 8 Kesk. Kesk. 12 DNQ DNQ DNS 12 Kesk. DNQ 0 21  Toranosuke Takagi Kesk. Kesk. 12 Kesk. 13 11 Kesk. Kesk. 9 Kesk. 13 14 Kesk. 9 16 Kesk. 0 22  Olivier Panis 9 Kesk. 15 11 16 Kesk. Kesk. 11 Kesk. Kesk. 15 12 DNS Kesk. 12 11 0 23  Jos Verstappen 12 Kesk. Kesk. Kesk. 13 Kesk. Kesk. 13 Kesk. 0 Sija Kuljettaja AUS BRA ARG SMR ESP MON CAN FRA GBR AUT GER HUN BEL ITA LUX JPN Pisteet

 Valmistajat 

 # Valmistaja Moottori Renkaat Pisteet Voitot Palkintosijat Paalupaikat Nopeimmat kierrokset 1  McLaren Mercedes-Benz  Bridgestone 156 9 20 12 9 2  Ferrari Ferrari  Goodyear 133 6 19 3 6 3  Williams Mecachrome  Goodyear 38 0 3 0 0 4  Jordan Mugen-Honda  Goodyear 34 1 3 0 0 5  Benetton Playlife  Bridgestone 33 0 2 1 1 6  Sauber Petronas  Goodyear 10 0 1 0 0 7  Arrows Arrows  Bridgestone 6 0 0 0 0 8  Stewart Ford  Bridgestone 5 0 0 0 0 9  Prost Peugeot  Bridgestone 1 0 0 0 0 10  Tyrrell Ford  Bridgestone 0 0 0 0 0 11  Minardi Ford  Bridgestone 0 0 0 0 0

 Taustatietoja 
 Moottorit 

 Nimi Valmistaja Talli(t) Rakenne Paino (kg) Iskutilavuus (cm3) Arrows T2-F1 (Hart 1030) Arrows G.P. International Ltd Arrows V10, 72°, 40 v 120 2 996 Ferrari Tipo 047 Ferrari Ferrari V10, 80°, 40 v ei julkistettu 2 997 Ford JD Zetec-R Cosworth Racing Minardi, Tyrrell V10, 72°, 40 v 130 2 998 Ford VJ Zetec-R Cosworth Racing Stewart V10, 72°, 40 v 120 2 998 Mecachrome GC37-01 (Renault RS9B) Mecachrome Williams V10, 71°, 40 v 121 2 997 Mercedes-Benz FO 110G Ilmor Engineering Ltd McLaren V10, 72°, 40 v 107 2 998 Mugen-Honda MF-301 HC Mugen Co. Ltd Jordan V10, 40 v 120 ei julkistettu Peugeot A16 Peugeot Prost V10, 72°, 40 v 125 2 998 Playlife GC37-01 (Renault RS9B) Mecachrome Benetton V10, 71°, 40 v 121 2 997 Petronas SPE 01D (Ferrari Tipo 046/2) Sauber Petronas Engineering AG Sauber V10, 75°, 40 v 120 2 998

 Kauden aikana saavutettuja merkkipaaluja 
Rengasvalmistaja Bridgestone saavutti Australian GP:sta ensimmäisen paalupaikan, voiton ja nopeimman kierroksen.
Alexander Wurz ajoi uransa ensimmäisen nopeimman kierroksen Argentiinan GP:ssa.
San Marinon GP:ssa Mika Häkkinen ajoi uransa sadannen kilpailun. Samassa kilpailussa McLaren saavutti historian 110. voittonsa David Coulthardin ajamana.
Jan Magnussen saavutti uransa ensimmäisen ja ainoan MM-pisteen hänen uransa viimeisessä F1-kilpailussaan Kanadan GP:ssa. Michael Schumacher kellotti samassa kilpailussa uransa 30. nopeimman kierroksen.
Michael Schumacher voitti kilpailun 30. kerran urallaan Ranskan GP:ssa.
Britannian GP:ssa Jos Verstappen ajoi uransa 50. kilpailun ja Ferrari saavutti 120. nopeimman kierroksen.
Giancarlo Fisichella valtasi paalupaikan ensimmäistä kertaa urallaan Itävallan GP:ssa.
Ferrari-talli ajoi historian 600. kilpailun Saksan GP:ssa. Samassa kilpailussa McLaren saavutti 90. paalupaikan.
Mika Häkkinen lähti kymmenettä kertaa urallaan paalupaikalta Belgian GP:ssa. Samassa kilpailussa Jordan-talli voitti ensimmäistä kertaa.
Luxemburgin GP:ssa Jean Alesi ajoi uransa 150. kilpailunsa. McLaren saavutti samassa kilpailussa historian 80. nopeimman kierroksen.
Damon Hill ajoi uransa sadannen kilpailun Japanin GP:ssa. Michael Schumacher oli 20. kertaa urallaan aika-ajojen nopein kuljettaja. Mika Häkkinen varmisti kilpailussa uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden, joka oli McLarenille kymmenes kuljettajien mestaruus. Valmistajien mestaruuden McLaren voitti kahdeksannen kerran historiansa aikana.
Pedro Dinizin paras MM-sijoitus

 Lähteet 

*