Aleksanteri (Kreikka)

Aleksanteri (, 1. elokuuta 1893 – 25. lokakuuta 1920) oli Kreikan kuningas, joka hallitsi Kreikkaa vuosina 1917–1920.

 Elämä 

Aleksanteri syntyi Tatóin palatsissa lähellä Ateenaa, Konstantin I:n ja Preussin prinsessa Sofian toiseksi vanhimpana poikana.

Konstantin I, joka tunnettiin saksalaissympatioistaan, vaati Kreikkaa pysymään puolueettomana ensimmäisessä maailmansodassa, kun taas pääministeri Elefthérios Venizélos vaati liittymistä ententen puolelle. Britti- ja ranskalaisjoukot saapuivat Venizéloksen kutsusta Kreikkaan ja Konstantin ja hänen vanhin poikansa Yrjö (Georgios) pakotettiin maanpakoon. Nuoresta Aleksanterista tuli kuningas. Hänellä ei ollut todellista valtaa, ja hänen ainoaksi tehtäväkseen jäi vierailla rintamilla kannustamassa joukkoja.

Aleksanteri uhmasi kuitenkin Venizélosta naimalla 4. marraskuuta 1919 aatelittoman Aspasía Mánoun (1896–1972), kenraali Pétros Mánoksen tyttären. Pääministeri olisi halunnut hänen naivan Ison-Britannian Yrjö V:n tyttären prinsessa Maryn. Kuningaspari pakeni skandaalia väliaikaisesti Pariisiin, kunnes avioliitto laillistettiin. Heidän ainoa tyttärensä, Tanskan ja Kreikan prinsessa Alexandra (1921–1993) nai Jugoslavian kuninkaan Pietari II:n.

Aleksanteri kuoli 25. lokakuuta 1920 Ateenassa verenmyrkytykseen, jonka kerrottiin johtuvan lemmikkiapinan puremasta. Muun muassa Konstantinin paluun vastustajien levittämien huhujen mukaan hänet surmattiin. Hänen kuolemansa jälkeen hänen isänsä palasi Kreikan kuninkaaksi.

Alexandroúpolin (entinen Dedeağaç) kaupunki Kreikan–Turkin rajalla nimettiin hänen kunniakseen vuonna 1920, kun hän vieraili kaupungissa Bulgarian luovutettua sen Kreikalle sodan jälkeen 14. toukokuuta 1920.

Luokka:Kreikan kuninkaat
Luokka:Vuonna 1893 syntyneet
Luokka:Vuonna 1920 kuolleet