Meiji (keisari)

Meiji (, 3. marraskuuta 1852 Kioto – 30. heinäkuuta 1912 Tokio), syntymänimeltään Mutsuhito (), oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 122. keisari. Keisari Meijillä oli keskeinen rooli Japanin Meiji-restauraatiossa, jossa keisarihuone palautettiin jälleen valtaan. Hänen syntyessään Japani oli eristäytynyt, esiteollinen feodalistinen Tokugawa-shōgunaatin ja daimioiden hallitsema maa, joka oli jakautunut 250 läänitysalueeseen. Hänen kuollessaan maa oli käynyt läpi poliittisen, yhteiskunnallisen ja teollisen vallankumouksen ja siitä oli tullut suurvalta.

Keisari Meijiä edelsi valtaistuimella keisari Kōmei. Meiji nousi valtaan isänsä kuoleman jälkeen 3. helmikuuta 1867 ja oli ollut kuollessaan vuonna 1912 maan hallitsija yli 45 vuoden ajan. Häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Yoshihito.

 Varhaiset vuodet 
Mutsuhito syntyi vuonna 1852 keisari Kōmein ja tämän jalkavaimon Nakayama Yoshikon pojaksi Gashon palatsissa Kioton kaupungissa. Nuori prinssi tunnettiin aluksi nimellä Sachi.

Keisarinna adoptoi prinssin 16. elokuuta 1860 virallisesti ja tästä tuli potentiaalinen kruununperijä. 11. marraskuuta hänet nimitettiin virallisesti kruununprinssiksi, jolloin hän sai aikuisnimensä Mutsuhito.

Keisari Kōmei kuoli äkillisesti sairastuttuaan vakavasti 3. helmikuuta 1867, ja Mutsuhito nousi valtaistuimelle vain 14-vuotiaana.

 Keisarina 
Noustessaan keisariksi Mutsuhiton valtakausi sai nimekseen Meiji (’valaistunut hallinto’), jota hänestä käytetään hänen kuolemansa jälkeen japanilaisten perinteiden mukaan.

Meiji-restauraation uudistukset voidaan jakaa karkeasti kolmeen luokkaa: sosiaalisiin, taloudellisiin ja sotilaallisiin. Feodalistiset yhteiskuntaluokat lakkautettiin virallisesti, mutta käytännössä alempaan luokkaan kuuluneita syrjittiin edelleen. Japani alkoi Meijin kaudella myös teollistumaan todella nopeasti, ja vain parissa vuosikymmenessä halveksittu kauppiasluokka oli korvattu rikkaalla ja vaikutusvaltaisella porvaristolla, joka omisti teollisuuslaitoksia. Armeijaa uudistettiin myös isolla kädellä, koska se avattiin kaikille yhteiskuntaluokille asevelvollisuuden kautta. Maahan perustettiin myös sotilaskouluja ja upseerioppilaita lähetettiin mm. Preussiin ja Ranskaan opiskelemaan länsimaista sodankäyntiä. Lisäksi Meiji lopetti Japanin eristäytyneisyyden ja pyrki solmimaan ystävällismielisiä suhteita ulkovaltoihin.

Keisarin uudistukset eivät kuitenkaan ajaneet länsimaalaista demokratiaa, vaan määräys uudistaa maan taloutta ja politiikkaa tuli ylhäältä käsin. Tämä johti oligarkiaan ja japanilaisen imperialismin nousuun. 

Vuonna 1868 Meiji siirsi pääkaupungin Edoon, joka nimettiin uudelleen Tokioksi. Taustalla oli se, että shōgunien vallan murennuttua Meiji ei halunnut keskittää valtaansa vanhaan pääkaupunkiin Kiotoon, minkä lisäksi Edo oli kasvanut jo tärkeäksi taloudelliseksi ja poliittiseksi keskukseksi.

Meijin valtakauden tärkeisiin tapahtumiin lukeutuivat Japanin länsimaistamisen aloittanut Viiden artiklan vala vuonna 1868, feodalismin lopettaminen, modernin koulutusjärjestelmän luominen, Meiji-perustuslain käyttöönotto vuonna 1890, Japanin parlamentin avaaminen ja lopulta sodat Kiinaa ja Venäjää vastaan. Keisari Meiji oli itse esikuva sille, miten länsimaisia keksintöjä haluttiin omaksua osaksi japanilaista kulttuuria: hän ”käytti länsimaisia vaatteita ja söi länsimaista ruokaa, mutta kirjoitti samalla elämänsä aikana 100 000 perinteistä japanilaista runoa”.

Meijin kaudella Japanin imperiumi alkoi kasvaa pääsaarteen ulkopuolelle, kun Japani otti haltuunsa Korean niemimaan, Taiwanin, Ryūkyū-saaret ja Mantšurian. Lisäksi Japanin väkiluku tuplaantui Meijin kaudella 25 miljoonasta 50 miljoonaan.

 Avioliitto ja lapset 
Varsin pian valtaannousunsa jälkeen uudelle keisarille alettiin etsiä puolisoa. Tällaiseksi ehdotettiin Masako Ichijōta, joka oli kolme vuotta Meijiä vanhempi ja hoviväkeen kuuluvan miehen tytär. Pari meni naimisiin 11. marraskuuta 1869. Keisarinna oli ensimmäinen, joka osallistui julkiseen elämään jollakin tavalla, mutta hän ei kuitenkaan saanut Meijin kanssa yhtään lapsia. Hovinaistensa kanssa Meiji sai ainakin 15 lasta, joista vain viisi selvisi aikuisikään.

 Viimeiset vuodet ja kuolema 
Meiji kärsi paristakin terveysongelmasta, mm. diabeteksesta, ja kuoli vuonna 1912 ollessaan 59-vuotias.

Keisari Meijin ja keisarinna Shōkenin kameja palvotaan Tokion Meiji-jingūn pyhäkössä.

 Kunnianosoituksia 
 Japanilaiset 
 55x55px Nousevan auringon ritarikunta (perustaja, 1875) 
 55x55px Krysanteemiritarikunta (perustaja, 1876)
 55x55px Pyhän aarteen ritarikunta (perustaja, 1888)
 55x55px Arvokkaan kruunun ritarikunta (perustaja, 1888)
 55x55px Kultaisen haukan ritarikunta (perustaja, 1890)

Lähde:

 Ulkomaalaiset 
 55x55px Elefanttiritarikunta (Tanska, 1887)
 55x55px Pyhän Hubertin ritarikunta (Baijeri, 1894)
 55x55px Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1881)
 55x55px Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunta (Italia, 1879)
 55x55px Kultainen talja (Espanja, 1883)
 55x55px Chakri-dynastian ritarikunta (Siam, 1887)
 55x55px Serafiimiritarikunta (Ruotsi, 1881)
 55x55px Sukkanauharitarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta, 1906)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Japanin keisarit
Luokka:Vuonna 1852 syntyneet
Luokka:Vuonna 1912 kuolleet