Aili Somersalmi

Aili Somersalmi  (o.s. Rosvall, 4. huhtikuuta 1891 Tampere – 12. huhtikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.Kansallisbiografia. Hänellä oli yli 200 näyttämöroolia Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1908, muun muassa naispääosat useissa William Shakespearen klassikoissa. Hänen uransa johtotähtenä oli siirtyminen vanhakantaisesta, suurieleisestä näyttelijäntyöstä kohti modernimpaa, vähäeleistä tulkintaa. Vuonna 1952 Somersalmi palkittiin Pro Finlandia -mitalilla. Aili Somersalmen aviopuoliso oli näyttelijä Urho Somersalmi.

Elämä ja ura
Teatteriuran alkuvaiheet
Aili Somersalmen vanhemmat olivat liikemies Otto Rosvall ja Wilhelmina Hellman. Somersalmi, tuolloin vielä Rosvall, kävi Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulun 1906–1908 ja oli siitä lähtien kiinnitettynä teatteriin. Urho Somersalmi aloitti Kansallisteatterissa niin ikään 1908. Yhdessä Urho Somersalmen ja Päiviö Horsman kanssa Aili Rosvall oli yksi kolmesta merkittävästä tulevien vuosikymmenten näyttelijästä, jotka valmistuivat oppilaskoulusta keväällä 1908.Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 179. Rosvall avioitui Urho Somersalmen kanssa vuonna 1912. Seuraavana vuonna pariskunnalle syntyi tytär Armi.

Jo alusta alkaen Aili Somersalmi osoitti urallaan sekä taiteellisia voittoja että selvää ammatillista kehitystä. 1910-luvun taitteessa hän hurmasi katsomot laulunäytelmissä, mutta sai samaan aikaan kasvaa myös vaativissa "luonnetehtävissä", joista hän myöhemmin tuli tunnetuksi.Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 431 ja 432 Aili Somersalmen uran varhaisvuosien rooleihin kuului muun muassa nimiosa näytelmässä Joy syksyllä 1911.Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 269.

Somersalmen lukuisiin näyttämötehtäviin kuuluivat muun muassa Julia (kappaleessa Romeo ja Julia), Desdemona (Othello), Ofelia (Hamlet), Nerissa (Venetsian kauppias) ja Hermina (Kesäyön unelma). Suomalaisessa klassikkonäytelmässä Pohjalaisia hän tulkitsi Maijan roolin (kaudella 1914–1915). Somersalmen Maija jäi aikalaisten muistiin "voittamattoman varmana, mehevänä, luonnollisena ja rehevänä tulkintana", kuten muutkin näyttelijäsuoritukset samassa kappaleessa.Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 328 Näytelmässä Tukkijoella Somersalmi näytteli puolestaan Annia ja Katria. Henrik Ibsenin Peer Gyntissä hänellä oli Solveigin osa.Teatterin maailma, s. 231 Yhdessä Urho Somersalmen kanssa Aili Somersalmi näytteli muun muassa kappaleissa Hilma (1912), Figaron häät (1914) ja Rosvot (1915).Suomen Kansallisteatteri 2, s. 45Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 310 ja 341. Näytelmässä Perintö (1916) Aili Somersalmi tulkitsi kaunista Mirjam Krausea ja Urho Somersalmi puolestaan ylioppilas Bruno Stormia. Perinnössä Bruno surmaa raivokohtauksen vallassa  samalla kertaa sekä rakastamansa Mirjamin että tämän entisen ihailijan.Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 382 Vuoden 1916 vaihteessa Aili Somersalmi lauloi pääosan Wolffin ja Weberin romanttisessa teoksessa Preciosa.Suomen Kansallisteatteri 1902–1917, s. 361

Taiteellinen kypsyminen

Eräs Somersalmen suurista taiteellisista voitoista oli nimiosa Alois ja Vilém Mrshtikin draamassa Marysha kaudella 1924–1925. Valvoja-Aika kirjoitti: "Oli kuin taiteilijatar itse olisi nauttinut saadessaan elää näyttämöllä kuumaa kuolevaisten elämää, eikä aina kantaa antiikin valkovaippoja tai kuningattaren mantteleita ja lausuilla jambeja: hänen esityksessään oli suurpiirteisyyttä, temperamenttia ja vapautuneisuutta, jota en muista hänessä aikaisemmin nähneeni."Suomen Kansallisteatteri 2, s. 178 Somersalmen näyttelijänlaatuun kuului taipumus toisinaan ylitsepursuavaan kaunosanaisuuteen ja tunteikkaaseen ulkokuoreen.Suomen Kansallisteatteri 2, s. 328 Tämän vuoksi esimerkiksi hänen Leaansa Eino Kaliman ohjaamassa kappaleessa Yö ja päivä kaudella 1934–1935 pidettiin epäonnistuneena. Kaikkiaan Somersalmen näyttämötulkintoja pidettiin kuitenkin luontevina ja syvällisinä.Suomen Kansallisteatteri 2, s. 385 Tämän hän osoitti esimerkiksi Stefan Kiedrzynskin perhekomediassa Onni alkaa huomenna syyskuussa 1937. Somersalmen suuriin voittoihin kuului myös temperamentikkaan linnanrouvan osa Jean Anouilhin näytelmässä Juhlat linnassa keväällä 1949.Suomen Kansallisteatteri 2, s. 540

Vuonna 1956 Somersalmella oli yhteinen 50-vuotistaiteilijajuhla puolisonsa Urho Somersalmen kanssa. Juhlanäytelmänä oli Axel Kiellandin Herra ja hänen palvelijansa. Molempien Somersalmien suorituksissa nähtiin "kutsumuksen värittämää työn iloa".Suomen kansallisfilmografia 9, s. 190 ja 191 Aili Somersalmi jäi Kansallisteatterista eläkkeelle juhlanäytännön myötä 1956.

Muut taiteelliset tehtävät

Valkokankaalla Aili Somersalmi nähtiin kahdesti. Hänellä oli nimiosa Sylvissä (1913) ja sivuosa Valentin Vaalan elokuvassa Jossain on railo (1949).

Aili Somersalmi levytti viisi musiikkikappaletta vuonna 1910. Kaikki olivat kansanlauluja:

Kauniin tytön laulu
Pilven veikko (Yrjö Somersalmen kanssa)
Tuhannet tähdet
Unkarilainen juomalaulu (Evert Suonion kanssa)
Unkarilainen kansanlaulu (Evert Suonion kanssa)	

Kuolema

Aili Somersalmen puoliso Urho Somersalmi tappoi hänet kirveellä 12. huhtikuuta 1962, jonka jälkeen mies surmasi itsensä hirttäytymällä.Kansallisbiografia

Lähteet
Koskimies, Rafael: Suomen Kansallisteatteri 1902–1917. Otava 1953
Koskimies, Rafael: Suomen Kansallisteatteri 2. Otava 1972
Teatterin maailma – Maamme teatterit ja niiden taiteilijat. Tammi 1950–
Suomen kansallisbiografia 9. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2007. 

Viitteet

Aiheesta muualla

Äänitearkisto 

Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit
Luokka:Vuonna 1891 syntyneet
Luokka:Vuonna 1962 kuolleet