Eija-Liisa Ahtila

Eija-Liisa Ahtila (s. 6. elokuuta 1959 Hattula) on suomalainen videotaiteilija, ohjaaja ja valokuvaaja sekä taiteen akateemikko vuodesta 2009. Hän oli Kuvataideakatemian tila-aikataiteiden koulutusohjelman professori 2007–2010.

Ahtila tunnetaan erityisesti videoteoksista ja installaatioista. Häntä on pidetty liikkuvan kuvan kehittäjänä ja uudistajana, jonka teokset sijoittuvat elokuvan ja kuvataiteen välimaastoon. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin Suomen suurin kuvataidepalkinto, Ars Fennica.

Opinnot
Ennen taideopintojaan ja niiden rinnalla Ahtila opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa 1980–1985. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa Helsingissä 1981–1984 ja London College of Printingissä 1990–1991.

Vuosina 1994–1995 Ahtila opiskeli Yhdysvalloissa Los Angelesissa UCLA:ssa (Certificate Program, Film, TV, Theater and Multimedia Studies) ja American Film Institutessa (Advanced Technology Program).

Näyttelyitä
Suomessa
Ahtilan ensimmäinen yksityisnäyttely oli Kluuvin galleriassa vuonna 1991. Vuonna 1996 hänellä oli yksityisnäyttely Kaapelin galleriassa. Keväällä 2002 Kiasmassa oli esillä Ahtilan suuri yksityisnäyttely Kuviteltuja henkilöitä ja nauhoitettuja keskusteluja. Sama näyttely nähtiin myöhemmin muun muassa Lontoon Tate Modernissa. Vuonna 2010 Ahtilan töitä oli esillä Galleria Heinossa Helsingissä. Huhtikuusta syyskuuhun 2013 hänen töitään oli esillä laajassa Rinnakkaiset maailmat -yksityisnäyttelyssä Kiasmassa.

Ahtilan näyttelyitä on ollut Suomessa melko harvoin. Hämeenlinnan taidemuseossa oli syyskuusta 2015 tammikuuhun 2016 esillä näyttely, joka sisälsi Ahtilan teoksia 1990-luvulta alkaen.

Ulkomailla
Ahtilan ensimmäinen yksityisnäyttely ulkomailla oli Tukholman Index-galleriassa vuonna 1995. Vuodesta 1997 hänellä on ollut näyttelyitä monissa Euroopan maissa, Pohjois-Amerikassa, Japanissa, Uudessa-Seelannissa ja Meksikossa.

Syksyllä 2006 Ahtilalla oli yksityisnäyttely New Yorkin modernin taiteen museossa MoMA:ssa. Hänen yksityisnäyttelyitään on järjestetty muun muassa myös Berliinin Neue Nationalgaleriessa (2000), Lontoon Tate Modernissa (2002) ja Pariisin Jeu de Paumessa (2008). Vuonna 2006 British Film Institute julkaisi Ahtilan kaikki elokuvat ja niiden käsikirjoitukset DVD-kokoelmana The Cinematic Works of Eija-Liisa Ahtila.

Keväällä 2012 Ahtilalla oli näyttely Parallela världar Tukholman Moderna museetissa. Näyttely sai ylistäviä arvioita. Esimerkiksi Dagens Nyheterin kriitikon mukaan Ahtila kehittyy koko ajan paremmaksi, ja hänen Algerian sodan aikaisia tapahtumia käsittelevä teoksensa Missä on missä? teki erityisen voimakkaan vaikutuksen.

 Luottamustehtäviä 
Ahtila nimitettiin vuonna 2013 perustetun Taideneuvoston jäseneksi kaudeksi 2013–2016. 

 Tunnustuksia 
Ahtilalle on myönnetty useita kotimaisia ja ulkomaisia taidepalkintoja ja apurahoja. 
Vuonna 1990 hän sai Tampereen taidemuseon Vuoden nuori taiteilija -palkinnon. 
Vuonna 1997 hänelle myönnettiin AVEK-palkinto. 
Ahtila voitti Tampereen lyhytelokuvajuhlilla alle 30-minuuttisten sarjan pääpalkinnon vuonna 1997 teoksella Tänään ja vuonna 2000 elokuvalla Lohdutusseremonia. 
Vuonna 2000 hän sai eurooppalaisen 50 000 euron arvoisen The Vincent -taidepalkinnon. 
Ahtilalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 2005
Vuonna 2006 Ahtila sai 40 000 punnan arvoisen Artes Mundi -palkinnon, joka jaettiin toista kertaa.
Vuonna 2008 hän sai Prinssi Eugenin mitalin 
Vuonna 2009 hän sai 49-vuotiaana taiteen akateemikon arvonimen kaikkien aikojen nuorimpana Suomessa. 
Vuonna 2020 Ahtilalle myönnettiin Suomen Leijonan komentajamerkki.

 Yksityiselämä 
Ahtila asuu ja työskentelee Helsingissä.

 Teoksia 

 Elokuvia 
Lähde:https://elonet.finna.fi/Search/Results?filter%5B%5D=author2_id_str_mv:%22kavi.elonet_henkilo_157043%22&

 Esineiden luonto. Lyhytelokuva. Ohjaus Eija-Liisa Ahtila ja Marja Ruotsala. (1987)
 Gray. Lyhytelokuva (1993)
 Okay. Lyhytelokuva (1993)
 Me/We. Lyhytelokuva (1993)
 ME/WE, OKAY, GRAY. Muu (1993)
 Oikeudenkäynti. Lyhytelokuva (1993)
 Jos 6 olis 9. Lyhytelokuva (1996)
 Tänään. Lyhytelokuva (1996)
 A Quest for a Woman. Pitkä elokuva (1998)
 Lohdutusseremonia. Lyhytelokuva (1999)
 Rakkaus on aarre. Lyhytelokuva (2001, 2002)
 Missä on missä? Lyhytelokuva (2009)
 Rukoushetki. Lyhytelokuva (2009)
 Marian Ilmestys. Lyhytelokuva (2011)
 Tutkimuksia draaman ekologiasta. Lyhytelokuva (2017)

Lähteet

 Kirjallisuutta 
 Tammi, Eero & Yli-Annala, Kari: ”Kahden tradition välissä”, Eija-Liisa Ahtilan haastattelu, Filmihullu 5/2006.
 Yli-Annala, Kari: ”Inhimillisiä draamoja – Eija-Liisa Ahtilan teosten maailma”, Filmihullu 5/2006.

Aiheesta muualla
 Tuotantoyhtiö Kristallisilmän kotisivut
 Eija-Liisa Ahtila Kuvataiteilijamatrikkelissa

 Ylen Elävä arkisto: Miten minusta tuli minä, Eija-Liisa Ahtila
 Nurmio, Satu: Eija-Liisa Ahtilan taide hämmentää katsojaa Yle Uutiset. 17.4.2013.
 Deitz, Paula: Women on the Verge of a Very Finnish, Somewhat Cubist Breakdown The New York Times. 22.10.2006. 

Luokka:Suomalaiset valokuvaajat
Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat
Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Vuoden nuori taiteilija -palkinnon saajat
Luokka:Akateemikot (Suomi)
Luokka:Vuonna 1959 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt