Jääkiekko talviolympialaisissa 1980

Vuoden 1980 talviolympialaisten jääkiekkoturnaus pelattiin 12.–24. helmikuuta 1980. Turnaukseen kutsuttiin 12 joukkuetta. Edellisten olympialaisten lohkojaosta luovuttiin. Siinä maat oli jaettu tason mukaan kahteen lohkoon. Uudessa järjestelmässä maat jaettiin kahteen tasaväkiseen lohkoon, joiden kaksi parasta jatkoivat mitalisarjaan ja kolmanneksi sijoittuneet pelasivat sijoitusottelun. Kyseessä oli myös ensimmäinen olympiavuosi, jolloin ei järjestetty jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuita. Vuosina 1972 ja 1976 oli järjestetty sekä olympia- että maailmanmestaruusturnaus. Sitä ennen olympiaturnauksessa ratkaistiin samalla myös maailmanmestaruus.

Turnauksessa koettiin suuryllätys, kun neljä edellistä olympiaturnausta voittanut Neuvostoliitto hävisi mitalisarjassa Yhdysvaltain lähinnä yliopistopelaajista koostuneelle joukkueelle. Vielä kolme päivää ennen olympiaturnausta Neuvostoliitto oli voittanut turnausta isännöineen Yhdysvallat harjoitusottelussa maalein 10–3. Viktor Tihonovin valmentama Neuvostoliitto oli koonnut kokeneen joukkueen, joka harjoitteli yhdessä 11 kuukautta vuodessa. 

Mitalisarjassa Yhdysvallat voitti Neuvostoliiton toiseksi viimeisessä ottelussaan maalein 4–3. Ottelu tunnetaan urheiluhistoriassa nimellä Miracle on Ice. Lopullisesti Yhdysvaltain olympiakulta varmistui viimeisessä ottelussa maan voitettua Suomen.

Ruotsi saavutti turnauksessa pronssia. Haparoiden aloittanut Suomi oli saavuttaa mitalin, mutta sijoittui lopulta neljänneksi. Suureen rooliin joukkueessa nousi etenkin keskushyökkääjä Mikko Leinonen laitahyökkääjänään Jukka Porvari. Tšekkoslovakia sijoittui viidenneksi ja Kanada kuudenneksi.

 Turnauksen taustaa 
Yhdysvaltain olympiajoukkue oli koottu liki vuoden kestäneen leirityksen kautta. Yhdysvaltain valmentajana toimi kanadalaisesta ja eurooppalaisesta pelityylistä vaikutteita ottanut Herbert Brooks. Suurpoliittinen ilmapiiri oli vuodenvaihteessa 1979–1980 kiristynyt Neuvostoliiton toteuttaman Afganistanin miehityksen takia. Lisäksi Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter oli miehityksen vuoksi alkanut ajaa kauppapakotteita ja Moskovan kesäolympialaisten boikotointia kesällä 1980. Carter onnittelikin maansa kiekkojoukkuetta lämpimästi heti Neuvostoliitto-voiton jälkeen.

pienoiskuva|Neuvostoliiton postilaitoksen julkaisema postimerkki vuoden 1980 Lake Placidin kisoista. Neuvostoliitto oli voittanut neljät edelliset kisat vuosina 1964–1976.
 Joukkueet 

Blue Division







Red Division







 Suomi turnauksessa 
Suomen maajoukkueen turnaus alkoi vaikeasti, sillä heti ensimmäisessä ottelussa se hävisi Puolalle. Toisessakin ottelussa Suomi esiintyi heikosti, mutta onnistui lopulta päihittämään Japanin eritoten maalivahti Antero Kivelän ansiosta. Kolmannessa ottelussaan Suomi kuitenkin onnistui voittamaan Kanadan. Ottelussa sattui erikoinen tilanne, kun Kanada karvasi Suomen maalin takana ollutta Kari Elorantaa, joka syötti keskialueen yli Jukka Koskilahdelle, joka lähti luistelemaan pitkän syötön perään. Kanadan maalivahti Bob Dupuis lähti maaliltaan vastaan, mutta Kanadan puolistajakaksikko Tim Watters ja Don Spring törmäsivät toisiinsa, minkä johdosta myös Koskilahti ja Dupuis törmäsivät heihin. Koko nelikko liukui kohti Kanadan puolustuspäätyä samalla kuin kiekko liukui omia aikojaan hiljalleen Kanadan maaliin. Suomi jatkoi hyviä otteitaan ottelussa Neuvostoliittoa vastaan, vaikka hävisikin ottelun. Kivelä pelasi jälleen erinomaisesti, minkä lisäksi Suomen Jukka Porvari teki ottelun avausmaalin ja Neuvostoliiton tasoituksen jälkeen vei Suomen uudelleen johtoon. Helpon Alankomaat-voiton jälkeen Suomi kohtasi kolmannen jääkiekon suurmaan, Ruotsin. Ottelu päättyi 3–3-tasapeliin, ja Suomen maalintekijät olivat Porvari ja Jukka Leinonen. Suomen viimeisessä ottelussa vastaan asettui Yhdysvallat, joka oli kokenut turnauksessa niin kutsutun Miracle on Icen voittamalla Neuvostoliiton sensaatiomaisesti. Kultaan Yhdysvallat tarvitsi voiton Suomesta, jota pidettiin ennakkoon heikompana joukkueena. Puolestaan tasapeli olisi tuonut Suomelle maan ensimmäisen olympiamitalin. Yhdysvaltain 3–2-johtomaalia edelsi tilanne, jossa Suomen näkemyksen mukaan Yhdysvaltain Rob McClanahan oli paitsiossa. Tämän jälkeen Yhdysvallat teki vielä neljännen maalin ja voitti ottelun ja saavutti kultaa.

 Alkulohkot 
 Blue Division 

Red Division

Ottelu viidennestä sijasta

Mitalisarja
Mitalisarjassa alkusarjan keskinäiset ottelut jäivät voimaan.

Lopputulokset

Turnauksen pistepörssi
#NimiOMSP1. Milan Nový678152. Peter Šťastný677143. Jaroslav Pouzar685134. Aleksandr Golikov776135. Jukka Porvari774116. Boris Mihailov765116. Vladimir Krutov765118. Sergei Makarov756118. Marian Šťastný656118. Mark Johnson75611

 Loppusarjajoukkueiden pelaajat 

Kultaa: 

Bill Baker, Neal Broten, David Christian, Steven Christoff, Jim Craig, Mike Eruzione, John Harrington, Steve Janaszak, Mark Johnson, Robert McClanahan, Ken Morrow, John O'Callahan, Mark Pavelich, Michael Ramsey, William Schneider, David Silk, Robert Suter, Eric Strobel, Philip Verchota, Mark WellsHopeaa: 

Helmuts Balderis, Zinetula Biljaletdinov, Valeri Harlamov, Vjatšeslav Fetisov, Aleksandr Golikov, Vladimir Golikov, Aleksei Kasatonov, Vladimir Krutov, Juri Lebedev, Sergei Makarov, Aleksandr Maltsev, Boris Mihailov, Vladimir Myškin, Vasili Pervuhin, Vladimir Petrov, Aleksandr Skvortsov, Sergei Starikov, Valeri Vasiljev, Viktor Žluktov, Vladislav TretjakPronssia: 

Mats Åhlberg, Sture Andersson, Bo Berglund, Jan Eriksson, Håkan Eriksson, Thomas Eriksson, Leif Holmgren, Tomas Jonsson, Pelle Lindbergh, Bengt Lundholm, Per Lundqvist, William Löfqvist, Lars Molin, Mats Näslund, Lennart Norberg, Tommy Samuelsson, Dan Söderström, Mats Waltin, Ulf WeinstockNeljäs: 

Antero Kivelä, Jorma Valtonen, Seppo Suoraniemi, Olli Saarinen, Hannu Haapalainen, Tapio Levo, Kari Eloranta, Lasse Litma, Esa Peltonen, Ismo Villa, Mikko Leinonen, Markku Kiimalainen, Jari Kurri, Jukka Koskilahti, Hannu Koskinen, Reijo Leppänen, Markku Hakulinen, Jukka Porvari, Jarmo Mäkitalo, Timo Susi

 Lähteet 

*