Subglasiaalinen uoma

Subglasiaalinen uoma tai -kuru  eli jäätikköjokiuoma tai -kuru  on jäätikön alisen sulamisveden moreenissa tai kalliossa aiheuttama kulutusmuoto. Niitä syntyy mannerjäätikön tai vuoristojäätikön peittämillä alueilla, joilla vuodenaikojen aiheuttamat sulamisvedet pääsevät virtaamaan jäätiköiden alla. Ne paljastuvat näkyville jäätikön sulettua pois. Suomessa tällaiset uomat ja kurut ovat syntyneet viimeisen Veiksel-jääkauden loppupuolella.

Mannerjään päällä sulavat vedet joko valuvat jäänreunan alle nielu-uomien kautta tai putoavat jäätikössä olevien halkeamien kautta jäätikön pohjalle, jossa vedelle muodostuu suuri hydrostaattinen paine. Paine työntää vettä kohti jäätikön reunaa, jossa sille on pienin vastapaine. Virtaavan sulamisveden tieltään sulattama jää aukeaa jäätunneiliksi, jotka risteilevät jään ja maankamaran välissä ja aukeavat lopulta jäätikön reunalla tunnelinsuuksi, joista jäätikköjokien vesi purkautuu esille.

Paine jäätunneleissa saattaa painaa sulamisvettä hyvinkin vauhdikkaasti eteenpäin ja veden virtaus tempaa mukaansa routaisesta maankamarasta, joka on usein moreenia, irti sulanutta maa-ainesta ja kiviä. Uoma syntyy veden ja irronneen maa-aineksen yhteisvaikutuksesta, kun se hioo syvenevästä uomasta pois aina uusia moreenikerroksia. Jäätikköjoen eroosio kuluttaa alla olevaa maankamaraa siinä missä mannerjäätikön seinämien jäätäkin. Jos tunnelissa virtaava jäätikköjoki on pitkäikäinen, tavoittaa eroosio lopulta moreenipatjan alla olevan kallioperän. Kallion rikkinäinen pintakaan ei kestä jäätikköjoen eroosiota, vaan siitä irtoaa pintakalliota pois ja vasta ehjä kallio voi pysäyttää eroosion. Ehjä kalliopintakin voi vielä kulua sileäksi, mitä todistavat silokalliopinnat ja hiidenkirnut kurujen pohjilla. Ne ovat syntyneet, kun veden kuljettamat kivet ovat kulutaneet puhdasta kivipintaa riittävän pitkään.

Pois kulkeutunut maa- ja kiviaines osallistui jäätunnelien rauhallisimmissa osissa harjujaksojen muodostumiseen ja jäätunnelien ulkopuolella jäätikköjokisuiston tai sandurin muodostumiseen. Jäätunnelien uomat jäivät paljaiksi vain, mikäli kaikki hiekka, sora ja kivet tempautuivat veden vietäviksi jäätikkötunnelin muihin osiin. Tällaisia kohtia tiedetään olleen niissä maaston kohdissa, joissa vesi virtasi jäätunnelissa rinnettä alaspäin tai missä kallioperän ruhjeissa ja murroksissa olevissa kapeikoissa oli vedenvirtauksta kiihdyttävä kohta.

 Esimerkkejä 
Suomessa subglasiaalisia kuruja löytyy erityisen paljon Pohjois-Suomessa, missä mannerjäätikkö suli merenpinnan yläpuolella. Näitä ovat esimerkiksi
 Hannukuru–Pahakuru Pallas- ja Ounastunturin alueella 
 Coavccesoaivin tunturiselänteen kurut Käsivarren Lapissa 
 Kynsileikkaamakuru Lemmenjoen itäpuolella 
 Kiilopään pohjoispuolella 
 Ilvalojoen laakson ja Sotajoenlaakson välisellä alueella 
 Korouoma Posiolla 
 Pakasaivon rotkojärvi ja sen takainen laakso 
 Čieskadasjohkan laakso ja Goahppelášjohkan laakso Kevolla 

 Lähteet 

 Viitteet 

Luokka:Jäätikköjokimuodostumat