Aleksanteri I (Jugoslavia)

Aleksanteri I (); (16. joulukuuta 1888 Cetinje, Montenegron ruhtinaskunta – 9. lokakuuta 1934 Marseille, Ranska) oli Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (vuodesta 1929 Jugoslavian) kuningas vuosina 1921–1934 ja Karađorđevićien dynastian päämies. 

 Suku ja koulutus 
Hänen isänsä oli kuningas Pietari I  ja äitinsä Montenegron prinsessa Ljubica (1864–1890), joka naimisissa tunnettiin nimellä Zorka. Hänellä oli neljä sisarusta, joista vanhin sisar Elena (1884–1962) avioitui venäläisen ruhtinas Ioann Konstantinovitš Romanovin kanssa. Alexandr menetti äitinsä alle kaksivuotiaana.

Aleksanteri vietti lapsuutensa Montenegrossa, hänet oli koulutettu Genevessä. Hän kävi sotilaskoulua Pietarissa ja sittemmin Belgradissa. Aleksanteri ei ollut perheen esikoinen, vaan vuodesta 1903 kruununperijä oli ollut hänen vanhempi veljensä prinssi Georgi, Đorđe Karađorđević (1887–1972), joka julistettiin kyvyttömäksi hallitsemaan maata. Syynä olivat poliittiset tapahtumat etenkin serbien keskuudessa. Kahden skandaalin seurauksena prinssi Đorđe pakotettiin luovuttamaan perimys veljelleen. Hän oli hyökännut ranskalaisen opinto-ohjaajansa kimppuun sekä murhannut kamaripalvelijansa potkimalla vuonna 1909. Đorđe palveli menestyksekkäästi armeijassa, kunnes hänet suljettiin mielisairaalaan vuonna 1925. Hän vapautui Titon kommunistihallinnon aikana vuonna 1945.

Aleksanteri kävi Suomessa toukokuussa 1907 opiskellessaan Pietarissa aatelisnuorukaisia hovivirkoihin valmistavassa paašikoulussa. Matka kesti vain pari päivää ja kohteena oli Imatra ja Vallinkoski. Aleksanterin mukana oli paašikoulun opettaja, eversti Dimitrov ja heidän oppaanaan Suomessa oli viipurilainen liikemies Vilho Sobolev-Suurla.Kuningas Aleksanterin suomenmatka, Hakkapeliitta, 30.10.1934, nro 44, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 27.10.2024

Ensimmäisen Balkanin sodan (1912–1913) aikana Aleksanteri oli ensimmäisen armeijan komentaja. Hän voitti Kumanovon ja Bitolan taistelut ja toisen Balkanin sodan aikana vuonna 1913 Bregalnicassa.

Aleksanteri toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa. Kuuluisassa Kolubaran taistelussa vuonna 1914 Serbia voitti Itävalta-Unkarin armeijan ylivoimaisesti. 24. kesäkuuta 1914 hänestä tuli valtionhoitaja isänsä huonontuneen terveydentilan vuoksi.

Vuonna 1915 Serbian armeija hävisi monia taisteluita keskusvaltoja vastaan ja Aleksanterin piti vetäytyä Albanian kautta Korfun saarelle jossa suunniteltiin uusi strategia. Kun armeija oli saanut uusia aseita ja sen joukot olivat kunnossa ne palasivat takaisin sotimaan ja Thessalonikin rintamalla armeija löi vihollisensa vuonna 1918.

 Avioliitto ja perilliset 
Aleksanteri avioitui 8. heinäkuuta 1922 Romanian prinsessa Marie von Hohenzollern-Sigmaringenin (1900–1961) kanssa, joka oli Romanian kuningas Ferdinand I:n ja Edinburghin prinsessa Marie Alexandra Victorian tytär. 

Heille syntyi kolme lasta: 

• Pietari II (1923–1970), avioitui Kreikan ja Tanskan prinsessa Alexandran kanssa

• Tomislav Kađorđević (1928–2000), avioitui (1) Badenin prinsessa Margaritan (1932–2013) kanssa, avioero 1981; (2) Linda Mary Bonneyn (1949–2013) kanssa

• Andrej Karađorđević (1929–1990), avioitui (1) Hessenin prinsessa Christina Margarethen kanssa, avioero 1961; (2) Leiningenin prinsessa Kira Melitan (1930–2005) kanssa; (3) Milica Andjelkovicin (1926–2020) kanssa 

 Kuningas 
Vuonna 1921 Aleksanterista tuli Serbian kuningas isänsä Pietari I:n jälkeen. Vuonna 1929 hän kumosi perustuslain ja keskitti vallan itselleen. Samassa yhteydessä maan nimi muutettiin Jugoslaviaksi.

 Murha 
pienoiskuva|Aleksanteri I:n murha
Aleksanteri saapui valtiovierailulle 9. lokakuuta 1934 Marseilleen. Ranskan ulkoministeri Louis Barthou tuli kuningasta vastaan satamaan. Heidän autonsa lähdettyä satamasta kohti keskustaa, eräs mies astui esille ja ampui Aleksanteria ja ulkoministeri Barthou’ta, joista jälkimmäinen kuoli myöhemmin sairaalassa. Murhaaja oli Vlado Tšernozemski, Makedonian vallankumousliikkeen johtaja Ivan Mihailovin autonkuljettaja. Poliisit repivät Tšernozemskin maahan ja yhdessä turvamiesten kanssa polkivat murhaajan hengiltä. Kun yleisö poistui poliisin käskystä, Tšernozemski oli kuollut.

Aleksanteri I:n murha oli ensimmäinen poliittinen murha, joka saatiin kuvattua filmille. Kuvaaja seisoi vain muutaman metrin päässä murhapaikalta. Varsinaista ampumista filmillä ei näy. Kuvaaja oli kuvannut koko vierailun aina satamasta lähtien.

Aleksanteri I haudattiin Pyhän Yrjön kirkkoon Belgradiin. Aleksanterin poika Pietari II oli vielä 11-vuotias. Aleksanterin serkusta Paulista tuli sijaishallisija kunnes Pietari täytti 18 vuotta.

 Kunnianosoituksia 

 Jugoslavialaiset 

 55x55px Karađorđen tähden ritarikunta (1921, suurmestari)
 55x55px Valkoisen kotkan ritarikunta (1921, suurmestari)
 55x55px Jugoslavian kruunun ritarikunta (1921, suurmestari)
 55x55px Pyhän Savan ritarikunta (1921, suurmestari)

Lähde:

 Ulkomaalaiset 

 55x55px Leopoldin ritarikunta (Belgia)
 55x55px Sotaristi (Belgia)
 55x55px Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen ritarikunta (Bulgaria)
 55x55px Pyhän Aleksanterin ritarikunta (Bulgaria)
 55x55px Valkoisen leijonan ritarikunta (Tšekkoslovakia)
 55x55px Sotaristi (Tšekkoslovakia)
 55x55px Elefanttiritarikunta (Tanska)
 55x55px Kunnialegioona (Ranska)
 55x55px Sotilasmitali (Ranska)
 55x55px Vapahtajan ritarikunta (Kreikka)
 55x55px Sotaristi (Kreikka)
 55x55px Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunta (Italia)
 55x55px Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunta (Italia)
 55x55px Italian kruunun ritarikunta (Italia) 
 55x55px Savoijin sotilasansioritarikunta (Italia)
 55x55px Wendien kruunun ritarikunta (Mecklenburg)
 55x55px Pyhän Piterari Tsetinjeläisen ritarikunta (Montenegro)
 55x55px Ruhtinas Danilo I:n ritarikunta (Montenegro)
 55x55px Kunniamaininnan ritarikunta (Ottomaanivaltakunta)
 55x55px Perun auringon ritarikunta (Peru)
 55x55px Virtuti Militari (Puola)
 55x55px Valkoisen Kotkan ritarikunta (Puola)
 55x55px Jälleensyntyneen Puolan ritarikunta (Puola)
 55x55px Tornin ja miekan sotilaallinen ritarikunta (Portugali)
 55x55px Mikael Rohkean sotilasritarikunta (Romania)
 55x55px Kaarle I:n ritarikunta (Romania)
 55x55px Pyhän Andreaksen ritarikunta (Venäjä)
 55x55px Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta (Venäjä)
 55x55px Valkoisen kotkan ritarikunta (Venäjä)
 55x55px Pyhän Yrjön ritarikunta (Venäjä)
 55x55px Pyhän Annan ritarikunta (Venäjä)
 55x55px Pyhän Stanislauksen ritarikunta (Venäjä)
 55x55px Valkoisen norsun ritarikunta (Siam)
 55x55px Bathin ritarikunta (Iso-Britannia)
 55x55px Royal Victorian Order (Iso-Britannia)
 55x55px Yrjö V:n kruunajaismitali (Iso-Britannia)

Lähde:

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Mitä Marseillen murhat merkitsevät?, Suomen Kuvalehti, 20.10.1934, nro 43, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Marsalkat
Luokka:Serbialaiset henkirikosten uhrit
Luokka:Sijaishallitsijat
Luokka:Vuonna 1888 syntyneet
Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Luokka:Jugoslavian kuninkaat