Michael Phelps

Michael Fred Phelps II (s. 30. kesäkuuta 1985 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen uimari. 

Phelps on olympiahistorian menestynein urheilija mitaleilla mitattuna. Phelps voitti urallaan 28 olympiamitalia, joista 23 kultaista. Hän rikkoi urallaan 39 maailmanennätystä, joista 29 henkilökohtaisilla matkoilla. Maailmanmestaruuksia Phelps voitti yhteensä 26 kappaletta.Lohn 2021, s. 12.43 Facts About Michael Phelps - The Greatest Swimmer To Have Represented USA 29.11.2015 BoomsBeat

Phelpsiä on valmentanut hänen uransa alusta asti Bob Bowman.Lohn 2021, s. 1.

 Uintiura 
Phelps sijoittui vuonna 2000 Yhdysvaltain olympiakarsintojen 200 metrin perhosuinnissa kakkoseksi ja sai paikan Sydneyn olympiakisoihin. Hänestä tuli näin 15-vuotiaana Yhdysvaltain nuorin miespuolinen olympiauimari vuoden 1932 kisojen jälkeen. Phelps sijoittui Sydneyssä 200 metrin perhosuinnissa viidenneksi.Lohn 2021, s. 1–4.

Huhtikuussa 2001 Phelps rikkoi Austinissa 200 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen ajalla 1.54,92. Hänestä tuli näin 15 vuoden ja yhdeksän kuukauden ikäisenä uinnin historian nuorin maailmanennätysmies. Myöhemmin samana vuonna Phelps voitti Fukuokassa maailmanmestaruuden uudella ME-ajalla. Vuosien 2002 ja 2003 aikana Phelps otti nimiinsä myös 200 metrin sekauinnin ja 400 metrin sekauinnin maailmanennätykset. Vuoden 2003 maailmanmestaruuskisoissa Phelps voitti kolme kultamitalia ME-ajoilla.Lohn 2021, s. 5.

Phelps osallistui Ateenan olympiakisoissa 2004 viiteen henkilökohtaiseen kilpailuun ja kolmeen viestiin. Hän voitti kisoissa kuusi kultamitalia, joista neljä henkilökohtaista, sekä kaksi pronssimitalia. Kultamitalinsa Phelps sai 400 metrin sekauinnissa, 200 metrin sekauinnissa, 100 metrin perhosuinnissa, 200 metrin perhosuinnissa ja kahdessa viestissä.Lohn 2021, s. 5–7.

Ateenan jälkeen Phelps voitti kaksi maailmanmestaruutta Montrealissa 2005 sekä seitsemän maailmanmestaruutta Melbournessa 2007, joista neljä maailmanennätysajalla.Lohn 2021, s. 7–8.

Pekingin olympialaisissa 2008 Phelpsin odotettiin lyövän maanmiehensä Mark Spitzin kultamitaliennätyksen vuodelta 1972. Hän onnistuikin tässä voittamalla kaikki kahdeksan kilpailuaan, tehden samalla seitsemän maailmanennätystä.Lohn 2021, s. 8–9.

Pekingin jälkeen Phelps voitti lisää kultamitaleja maailmanmestaruuskisoissa vuosina 2009 ja 2011. Hän ei enää kuitenkaan ollut yhtä voittamaton kuin aiemmin, sillä hän oli alkanut löysentää harjoitteluaan. Lontoon olympialaisissa 2012 Phelps voitti 200 metrin sekauinnin ja 100 metrin perhosuinnin sekä saavutti kuusi muuta mitalia.Lohn 2021, s. 9.

Phelps ilmoitti lopettavansa uransa Lontoon kisojen jälkeen. Hän palasi kuitenkin altaaseen keväällä 2014 ja suunnitteli kilpailevansa Rio de Janeiron olympiakisoissa 2016. Hän joutui jättämään vuoden 2015 maailmanmestaruuskisat väliin saatuaan maansa uimaliitolta kilpailukiellon rattijuopumussyytteensä vuoksi. Phelps pääsi huippuvireeseen olympialaisiin ja voitti viisi kultamitalia, joista henkilökohtaiset kultamitalit 200 metrin sekauinnissa ja 200 metrin perhosuinnissa. Tokion kisoihin 2021 Phelps ei enää osallistunut.Lohn 2021, s. 10–11.

 Yksityiselämä 
Phelps on naimisissa, ja hänellä on kolme poikaa. Phelpsillä on kaksi vanhempaa sisarta, Whitney ja Hilary. Kummatkin ovat uimareita.

Phelps jäi uintiuransa aikana kahdesti kiinni rattijuopumuksesta.Lohn 2021, s. 10.

Phelps on uintiuransa lopettamisen jälkeen puhunut julkisesti mielenterveydestä ja masennuksesta televisiokampanjoissa ja puhetilaisuuksissa. Hän kärsi itsekin masennuksesta uintiuransa aikana.Lohn 2021, s. 11.

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Michael Phelpsin profiili olympic.org-sivustolla

Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit
Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Luokka:Vuonna 1985 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit