Maarit Hurmerinta

Maarit Helena Hurmerinta o.s. Äijö (s. 10. marraskuuta 1953 Helsinki) on suomalainen laulaja ja muusikko. Hän käyttää taiteilijanimenään etunimeään Maarit.

 Ura 

Hurmerinnan ura lähti liikkeelle vuonna 1972 kellaribändin kanssa tehdystä demonauhoitteesta, jota tarjottiin Love Recordsille. Samana vuonna ilmestyi single "Aamun tulo / Nyt olen tullut maailmaan". A-puoli oli laulajan oma sanoitus ja B-puoli käännösversio Carole Kingin kappaleesta ”Home again”.

Vuonna 1973 Hurmerinta osallistui Suomen euro­viisu­karsintoihin kappaleilla ”Ampukaa pianisti” ja ”Life is a jigsaw”. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen albumi Maarit, jolta löytyvät muun muassa kappaleet ”Laakson lilja”, ”Lainaa vain”, ”Laulu kuolleesta rakastetusta” ja ”Sua ehkä liikaa pomputin”. Ensimmäisellä pitkäsoitolla oli mukana nimekkäitä tekijöitä kuten tuottaja Otto Donner, muusikot Jim Pembroke, Albert Järvinen, Dave Lindholm ja sanoittajana Hector.

Vuonna 1974 Hurmerinnalle koottiin taustayhtyeeksi Afrikan tähti, jonka kitaristiksi liittyi Sami Hurmerinta. Pari avioitui vielä samana vuonna, ja yhteistyö on jatkunut siitä lähtien. Vuonna 1975 ilmestyi albumi Viis’ pientä, jonka jälkeen Hurmerinta jäi pariksi vuodeksi pois kuvioista saatuaan lapsen. Vuonna 1977 laulaja palasi estradeille ja esiintyi Sopotin laulufestivaaleilla ja OIRT-maiden välisissä sävellyskilpailuissa Bulgariassa.

Vuonna 1978 levy-yhtiöksi vaihtui Finnlevy ja ilmestyi ”Jäätelökesä”, joka on Hurmerinnan suurimpia hittejä. Siivet saan -pitkäsoiton myynti saavutti kultalevyrajan ja samoin kävi seuraavalle albumille Nykyajan lapsi (1980), joka oli kokonaan Sami Hurmerinnan säveltämä, sovittama ja tuottama. Tässä vaiheessa Hurmerinta teki enemmän töitä ahkerana taustalaulajana kuin soololaulajana. Viimeinen Finnlevyllä julkaistu albumi oli Elämän maku (1981). 1980-luvulla ilmestyi albumeja tasaiseen tahtiin, ja vuonna 1986 levy-yhtiöksi vaihtui CBS.

1990-luvulla Hurmerinta levytti Pyramidille ja Fazer Recordsille. Hän sai vuonna 1994 yhdessä Sami Hurmerinnan kanssa Vantaan kulttuuripalkinnon. Vuonna 1998 hän esiintyi konsertissaan Helsingissä kulttuurikeskus Stoassa. Konsertti taltioitiin sekä televisioon että live-levynä (Stoalive, 1999).

Vuonna 2002 ilmestyivät albumi Metsäntyttö ja kokoelma nimeltään Laakson liljasta metsän tyttöön. Vuonna 2004 toteutui englanninkielinen jazz-projekti kun Warnerilta ilmestyi albumi Good Days, Bad Days. Warner julkaisi myös vuonna 2006 kokoelman 30 suosikkia – Maarit, mutta studioalbumi Nälkää ja rakkautta levytettiin EMI:lle.

Tapsan Tahdit -tapahtumassa heinäkuussa 2008 Hurmerinta oli yksi viidestä Iskelmä-Finlandia-palkintoehdokkaasta. Palkinnon sai Yön Olli Lindholm.

Vuonna 2010 Hurmerinta esiintyi ensimmäisen luokan postimerkissä Hänet valittiin Helsingin Sanomien Suomen 100 parasta naista -listalle vuonna 2011. Hän oli mukana syksyllä 2013 televisiossa nähtävässä Vain elämää -ohjelman toisella kaudella. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.

Studioalbumi Miten elämästä kertoisin julkaistiin lokakuussa 2013.

 Yksityiselämä 

Hurmerinta on avioliitossa muusikko Sami Hurmerinnan kanssa. Heillä on poika ja tytär Janna Hurmerinta, joka on myös laulaja. Maarit Hurmerinnan isoisä oli italialainen muusikko Michele Orlando.

 Diskografia 

pienois|pysty|Maarit Hurmerinta Down By The Laiturissa 1999.

Studioalbumit




















 Lähteet 



 Viitteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 






 Jäätelökesä • Ampukaa pianisti, Life Is a Jigsaw • Maarit ja Sami Hurmerinta • Miten minusta tuli minä Yle Elävä arkisto


*
Luokka:Vuonna 1953 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt