Henry Mancini

Enrico Nicola ”Henry” Mancini (16. huhtikuuta 1924 Cleveland, Ohio – 14. kesäkuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia)  oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sävelsi enimmäkseen elokuvamusiikkia. Hänen tunnettuja sävellyksiään ovat muun muassa Vaaleanpunaisen pantterin tunnusmusiikki, Peter Gunn -televisiosarjan tunnusmusiikki, Baby Elephant Walk -kappale elokuvasta Hatari!, alkujaan Aamiainen Tiffanylla -elokuvaan sävelletty laulu ”Moon River” sekä laulu ”Days of Wine and Roses” samannimisestä elokuvasta. Mancini voitti musiikistaan muun muassa neljä Oscar-palkintoa ja 20 Grammya.

 Elämä ja ura 
Henry Mancini syntyi 16. huhtikuuta 1924 Clevelandissa, Ohiossa. Hänen isänsä Quinto soitti huilua ja opetti Henrylle taidon kun tämä oli kahdeksanvuotias. Perhe muutti West Aliquippaan Pennsylvaniaan kun Henry oli 12-vuotias. Siellä hän opetteli soittamaan pianoa ja kiinnostui musiikin sovittamisesta. Valmistuttuaan high schoolista 1942 Mancini aloitti opinnot New Yorkin Juilliard-musiikkikoulussa mutta joutui armeijaan jo seuraavana vuonna. Mancini liittyi vuonna 1946 The Glenn Miller-Tex Beneke Orchestraan pianistina ja sovittajana. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin laulaja Ginny O’Connorin kanssa.

Vuonna 1952 Mancini aloitti Universal-International-elokuvastudion musiikkiosastolla. Seuraavan kuuden vuoden aikana hän teki musiikkia yli sataan elokuvaan ja sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta Glenn Miller Story. Lopetettuaan työt studiolla 1958 Mancini ryhtyi itsenäiseksi musiikintekijäksi. Hänen ensimmäisiä töitään lähdön jälkeen oli Blake Edwardsin televisiosarja Peter Gunn, joka aloitti 26 elokuvaa kattaneen yhteistyön Edwardsin kanssa.

Elokuvamusiikin teon ohella Mancini johti useita merkittäviä sinfoniaorkestereita eri puolilla maailmaa. Kaiken kaikkiaan hän teki yli 600 esiintymistä orkesterinjohtajana.

Mancini kuoli 1994. Hänellä on kolme lasta.

 Tuotanto 
Mancini levytti yli 90 albumia, joiden tyyli ulottui big band -musiikista jazziin, klassiseen ja popiin. Yhdeksän hänen albumeistaan myi kultaa.

Mancini kirjoitti kaksi kirjaa, joista toinen oli omaelämäkerta Did They Mention the Music? (1989, Gene Leesin kanssa) ja toinen orkesterisovittamisen opas Sounds and Scores: A Practical Guide to Professional Orchestration (1962), josta on tullut alan merkkiteos.

 Merkitys ja tunnustukset 
Mancinin rooli 1950-luvun Yhdysvaltain elokuvamusiikissa oli hyvin merkittävä. Hän toi elokuvamusiikkiin pienet kokoonpanot sekä käytti uudenlaisia musiikillisia ideoita ja levytysstudiotekniikan tuomia mahdollisuuksia.

Mancini sai uransa aikana sävellyksistään 20 Grammy-palkintoa ja oli ehdolla yhteensä 72:een. Hän sai neljä Oscar-palkintoa ja yhteensä 18 ehdokkuutta. Hän sai myös yhden Golden Globe -palkinnon sekä kaksi Emmy-ehdokkuutta. Mancinin Oscar-palkitut elokuvat palkitsemisvuosineen ovat Aamiainen Tiffanylla (1962, paras musiikki sekä paras laulu), Viinin ja ruusujen aika (1963, paras laulu) ja Victor/Victoria (1983, paras musiikki).

Mancinilla on useita kunniatohtorin arvonimiä eri yliopistoista Yhdysvalloissa.

 Elokuvasävellyksiä 

 1958 Pahan kosketus (Touch of Evil)
 1960 Parempi myöhään kuin... (High Time)
 1960 Kettu mieheksi (The Great Impostor)
 1961 Aamiainen Tiffanylla (Breakfast at Tiffany's)
 1962 Mr. Hobbs lähtee lomalle (Mr. Hobbs Takes a Vacation)
 1962 Hatari!
 1962 Viinin ja ruusujen aika (Days of Wine and Roses)
 1963 Charade - vaarallinen peli (Charade)
 1963 Vaaleanpunainen pantteri (The Pink Panther)
 1964 Miehen lempiurheilu? (Man's Favorite Sport?)
 1964 Laukaus pimeässä (A Shot in the Dark)
 1965 Suuri kilpa-ajo maailman ympäri (The Great Race)
 1966 Arabeski (Arabesque)
 1967 Peukalokyydillä vihille (Two for the Road)
 1967 Yksin pimeässä (Wait Until Dark)
 1968 Pahuksenmoiset pirskeet (The Party)
 1970 Helvetin esikartano (The Molly Maguires)
 1970 Auringonkukkia ( I girasoli)
 1970 Darling Lili
 1971 Ei tuumaakaan (Sometimes a Great Notion)
 1973 Vihan lähde (Oklahoma Crude)
 1975 Suuri Waldo Pepper - hurjapäinen lentäjä (The Great Waldo Pepper)
 1975 Vaaleanpunaisen pantterin paluu (The Return of the Pink Panther)
 1976 Hopeanuoli (Silver Streak)
 1976 Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen (The Pink Panther Strikes Again)
 1978 Vaaleanpunaisen pantterin kosto (Revenge of the Pink Panther)
 1979 10 - nainen  kuin unelma (10)
 1982 Victor/Victoria
 1985 Tappava yhteys (Lifeforce)

Lähde: IMDdHenry Mancini, IMDb

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 


 Aiheesta muualla 

 Henry Mancinin kotisivut 



Luokka:77.4 Elokuvataide
Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Luokka:Hollywood Walk of Fame
Luokka:Oscar-palkinnon saajat
Luokka:Songwriters Hall of Fame
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvasäveltäjät
Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot
Luokka:Vuonna 1924 syntyneet
Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit