George Sand

pienoiskuva|oikea|Eugène Delacroix’n maalaama muotokuva George Sandista.
Amantine-Lucile-Aurore Dupin, paronitar Dudevant, kirjailijanimi George Sand (1. heinäkuuta 1804 Pariisi, Ranskan ensimmäinen keisarikunta – 8. kesäkuuta 1876 Nohant-Vic, lähellä Châteauroux’ta, Indre, Ranskan kolmas tasavalta) oli ranskalainen aatelinen, feministinen kirjailija, näytelmäkirjailija, kriitikko ja poliitikko. 

 Elämä ja ura 
Amantine-Lucile-Aurore varttui isoäitinsä luona Berryn alueella Ranskassa. Vuonna 1822 hän avioitui paroni Casimir Dudevantin kanssa. He saivat kaksi lasta. 

Hän kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Rose et Blanche (1831) yhteistyössä Jules Sandeaun kanssa – onkin sanottu, että hän otti kirjailijanimensä Sandeaulta. Vuonna 1835 paronitar Dudevant jätti aviomiehensä ja otti lapsensa mukaansa Pariisiin.

George Sand on tunnetuin 1800-luvun ranskalaisista naiskirjailijoista. Hän kirjoitti yli sata teosta, mukaan lukien romaaneja, jotka käsittelivät esimerkiksi naisten asemaa, yhteiskunnallisia kysymyksiä ja kristinuskoa. Romaanien lisäksi Sand kirjoitti kirjallisuuskritiikkiä ja poliittisia tekstejä. Hän oli itsenäinen ja voimakas luonne, mutta samalla herkkätuntoinen ja lämminsydäminen, ja tunsi myötätuntoa sorrettuja ja köyhiä kohtaan.

Naisten oikeudet ovat esillä etenkin Sandin varhaisromaaneissa 1830-luvun alussa. Hänen romaaneitaan myytiin runsaasti. Ne ovat sentimentaalisia kuvauksia avioliitosta, intohimosta ja naisen oikeudesta omiin tunteisiinsa. Myöhemmissä romaaneissaan Sandin feministiset painotukset vähenivät, ja hän alkoi korostaa yleisinhimillisiä tekijöitä kuten kiinnostusta sosialismin ja kristinuskon aatteiden yhdistämiseen. Hän omaksui kuitenkin nämä aatteet vain pintapuolisesti ja liitti niihin utopistisia ja mystisiä piirteitä.

George Sandin näytelmät ovat sittemmin jääneet unohduksiin, vaikka niitä hänen elinaikanaan esitettiin runsaasti. Liäksi hän julkaisi artikkeleita, novelleja, julkisia kirjeitä ja omaelämäkerrallisen teoksen. Hänen teostensa puutteina nähdään ajatusten pintapuolisuus, henkilökuvauksen kaavamaisuus ja vuoropuhelujen teennäisyys. Maalaisromaaneissaan hän välttää nämä puutteet. Itse hän painotti, ettei pyrkinyt näkyvän todellisuuden kuvaamiseen vaan totuuden ihanteen etsimiseen.

Paronitar Dudevand tunnettiin aikanaan romaaniensa ohella myös lukuisista rakkaussuhteistaan kuuluisiin miehiin. Sandilla oli suhde kirjailija Alfred de Musset’n (1833–1835), säveltäjä Frédéric Chopinin (1836–1847) ja siinä välissä ehkä myös säveltäjä Franz LisztinKirjasampoAmazon.co.uk kanssa. Chopinin Sand jätti pari vuotta ennen tämän kuolemaa lapsistaan johtuneen kiistan vuoksi.

Amantine-Lucile-Aurore Dupin, paronitar Dudevant kuoli 71-vuotiaana Nohantin kylässä lähellä Châteauroux’ta 8. kesäkuuta 1876, ja hänet haudattiin sukukartanonsa maille lähelle kotiaan. Vuonna 2004 ehdotettiin hänen jäännöstensä siirtämistä Pariisin Panthéoniin.

Teokset (valikoima) 
 Sand, George: Correspondence, Textes réunis, classés et annotés par Georges Lubin, Tome 1 (1812–1831), Tome 2 (1832 – Juin 1835), Tome 3 (Juillet 1835 – Avril 1837), Paris 1964, 1966, 1967. Kirjeitä; koonnut, luokitellut ja huomautuksin merkinnyt Georges Lubin, 3 osaa.

 Suomennetut teokset
Talvi Mallorcassa (Un hiver à Majorque, 1842), suom. Liisa Nurmela ja Olavi Taskinen. WSOY, 1968
Taiteilijattaren tarina (Consuelo, 1842–1843), suom. Katri Ingman. WSOY, 1949. 2. p. 1967
Pikku Fadette  
 Pikku Fadette (La petite Fadette, 1849) teoksessa Novelli-kirjasto 1869-1870. 1870, Suomalaisen kirjallisuuden seuran toimittama. Simelius, 1870.
 Pikku Fadette, suom. P. E. E. (= Edv. Ervast 1841–1899) Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1870. (vrt. ed.)
 Pikku Fadette : kyläkertomus, suom. Ester Peltonen. WSOY, 1904. Sarja: Suurten kertojain teoksia 2
Hiidenlampi, suom. ja johdannolla varustanut Edwin Hagfors. Karisto, 1924. Kariston klassillinen kirjasto 27
Ranskalaisia kansansatuja ja tarinoita. Waasan Painoyhtiö 1885. 
 Pikku Marie : kyläkertomus; suom. Aatto S. WSOY, 1889. 

 Markiisitar, kertomus; ranskankielestä suomentanut Timo Tuura. Karisto, 1910. Sarja: Kirjallisia pikkuhelmiä; n:o 25 
 Vihreät sisaret; suom. Felix Borg. Ahjo, 1920. Ahjon ajanvietelukemisto; 22
 Rakas vanha trubaduuri : George Sandin ja Gustave Flaubertin kirjeenvaihtoa vuosilta 1863-1876, toim. ja suom. Eila Kostamo. Helsinki : WSOY, 2007 

Lähteet

 Kirjallisuutta 
 Tapola, Päivi: George Sandin Hiidenlampi, teoksessa Päivi Tapola: Äitini puutarhassa - Polkuja naiskirjallisuuteen, Kääntöpiiri/Like, 2002, 
Sydän ei erehdy eli George Sandin elämä, suom. Reijo Wilenius. WSOY, 1954. 2. p. 1955

 Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia George Sandin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

Luokka:Ranskalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1804 syntyneet
Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Luokka:Ranskalaiset aateliset
Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Ranskalaiset kriitikot
Luokka:Ranskalaiset feministit