Salmi (kunta)

Salmi (, ) on entinen Suomen kunta luovutetussa Karjalassa. Kunta sijaitsi silloisella itärajalla Laatokan pohjoisrannalla Uuksu-, Tulema- ja Miinalanjokien ympärillä. Se kuului Laatokan Karjalaan ja sen osana Raja-Karjalaan. Salmin kunnan nimi taipuu toisin kuin yleiskielen salmi-sana tai Suomen salmi-loppuiset paikannimet: Salmi/Salmin/Salmissa.https://kielikello.fi/luovutettujen-kuntien-suomalaisnimien-taivutus/ Luovutettujen kuntien suomalaisnimien taivutus, Kielikello-lehden artikkeli numerossa 2/2001 

Alue
Manneralueen lisäksi Salmiin kuuluivat Mantsinsaari ja Lunkulansaari. Salmin naapurikuntia olivat pohjoisessa Suojärvi, lännessä Suistamo ja Impilahti, ja idässä se rajoittui Neuvostoliittoon. Salmi kuului Salmin kihlakuntaan ja Viipurin lääniin. 

Salmin pinta-ala oli 1 423 km², josta peltoa 6 000 hehtaaria. Siellä oli vuonna 1934 noin 14 500 asukasta. Pitäjän pääkyliä olivat Tulema, Miinala ja Kirkkojoki. Salmin pitäjässä oli myös entinen Manssilan venäläinen koulu. Salmissa on kirkonkylän lisäksi toinen hiukan suurempi kylä Orusjärvi, joka sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Salmin Tulemalta. Ennen sotaa Orusjärvellä sijaitsi Pyhän Nikolaoksen kirkko ja hautausmaa, kansakoulu, Seurojentalo, piirikirjasto, 3 kauppaa (Salmin osuusliikkeen kauppa ja 2 yksityistä), 2 myllyä, raami- ja sirkkelisaha, puimaosuuskunta, osuuskassa ja posti. Nykyisin jäljellä on enää Pyhän Nikolaoksen kirkko, joka ei ole käytössä.

Salmissa puhuttiin perinteisesti aunuksenkarjalaa. Karjalan kielen lisäksi useat salmilaiset osasivat venäjää, joka oli alueella kauppakieli. Lisäksi 1800-luvulta alkaen Salmiin muutti töiden perässä savolaisia, jotka lisäsivät suomen kielen puhujien määrää toiseen maailmansotaan mennessä.

 Historia 
pienoiskuva|150px|oikea|Salmin epävirallinen perinnevaakuna.
Varhaisvaiheet
Salmin pogosta mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1500.Luovutettu Karjala – Salmi Stolbovan rauhassa vuonna 1617 Salmi siirtyi muun Käkisalmen läänin mukana Venäjältä Ruotsille. Talvisodassa Salmista ja Suvilahdesta vetäytyminen sekä käynnissä olevat taistelut Suojärvellä vahvistettiin päämajan tilannetiedotuksessa 5. joulukuuta 1939.US Talvisodan lehdet, Digipaper.fi

Salmin kaupunki
Vuonna 1632 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf antoi käskyn perustaa kaupunkeja Karjalaan ja Inkerinmaalle. Näin ollen myös Laatokan pohjoisrannalle suunniteltiin käskynhaltija Henrik Spåren johdolla kaupunkeja Sortavalaan ja Salmiin. Salmiin laadittiin asemakaava, ja rajatarkastaja Henrik Blankenhagen nimettiin pormestariksi. Salmi sai kaupunkioikeudet jo heti vuonna 1632.

Vuosikymmen myöhemmin 1643 perustettiin ja kaavoitettiin Sortavala sekä valittiin Salmin kaupungin paikaksi Miinala. Sortavalaan ilmoittautui heti useita porvariksi pyrkiviä, ja sen kaupunkikehitys alkoi. Salmiin ei kuitenkaan saatu vapaaehtoisia porvareita Blankenhagenin yrityksistä huolimatta ja kaupunkioikeudet lakkautettiin jo vuonna 1650. Salmin pitäjän alueelle muodostettiin Salmin kreivikunta, johon kuului alueita myös Suistamon pitäjästä. Salmin kreivikuntaa hallinnoi Carl Gustaf Wrangel af Salmis. Salmin kaupunkihanke raukesi lopullisesti vuoden 1656–1661 ruptuurisotaan.

 Elinkeinoelämä 
Salmin tärkein elinkeino oli maatalous ja viljelymuotona pääasiassa Kaskiviljely aina 1900-luvun alkuun saakka. 1900-luvulla maanviljelys nykyaikaistui nopeasti, mutta Salmilla maanviljelyn kehittyminen oli jäljessä muuta Suomea.http://www.salmi-saatio.fi/?pageName=Elinkeinot&page=showPage&pid=2&subpid=20&cols=1  Salmi-Säätiö. Viitattu 29.10.2009 Sahateollisuus sai Salmilla alkunsa 1700-luvulla alueen kuuluessa Venäjän keisarikuntaan. Vuonna 1890 perustettiin Salmin ensimmäinen höyrysaha, ja sahatoiminta jatkui aina vuoden 1929 lamaan saakka, jolloin toiminnasta tuli kannattamatonta.Salmi-Säätiö, Viitattu 29.10.2009 . Lisäksi tässä Laatokan rannalla sijaitsevassa pitäjässä merkittäviä elinkeinoja olivat myös kalastus ja metsästys.

 Kyliä 
Ala-Uuksu, Hanhiselkä, Hiiva, Hovi, Kanabrojärvi, Karkku, Kaunoselkä, Kirkkojoki, Kovero, Käsnäselkä, Lunkula, Manssila, Miinala, Mäkipää, Oritselkä, Orusjärvi, Palojärvi, Peltoinen, Perämaa, Rajaselkä, Räimälä, Tiijala, Tulema, Työmpäinen, Uuksalonpää, Uusikylä, Varpanen, Varpaselkä, Virtelä, Ylä-Uuksu

Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 23 koulupiiriin.

 Seurakunnat 
Salmin väestöstä suurin osa oli ortodokseja, ja he kuuluivat kolmeen eri seurakuntaan. Suurin osa Salmin kunnasta kuului Salmin ortodoksiseen seurakuntaan. Ylä- ja Ala-Uuksun kylät kuuluivat Pitkärannan ortodoksiseen seurakuntaan. Mantsinsaari, Uuksalonpää ja Lunkulansaaren länsiosat muodostivat Mantsinsaaren ortodoksisen seurakunnan. Salmin ortodoksinen seurakunta (pogosta) mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1500.

Salmin luterilainen väestö kuului Salmin luterilaiseen rajamaaseurakuntaan, joka oli perustettu Impilahden seurakunnan alaiseksi rukoushuonekunnaksi vuonna 1885 ja itsenäiseksi seurakunnaksi 1922.

 Nykytilanne 
Nykyään Salmi kuuluu Venäjän Karjalan tasavaltaan, jossa sen alue kuuluu pääasiassa Salmin kunnallishallintoalueeseen.

 Lähteet 

Kirjallisuutta
 Kokkonen, Jukka (toim.): Rajoil da randamil: Salmi ja salmilaiset 1617–1948. Salmi-Säätiö, 2015. 

Aiheesta muualla
Salmi-Säätiön sivut
Tietoa luovutetun Karjalan pitäjistä
Salmin kunnan kartta
Luovutetun Karjalan linkit
 Olavi Salminen : Aunuksen kynnyksellä, Helsingin Sanomat, 11.08.1935, nro 213, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Venäläistäjäin kuvajuhlat Valamossa ja Salmissa 30 vuotta sitten. Kulttuurikuva Raja-Karjalassa. Helsingin Sanomat 16.7.1939, s. 26. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit