Ärmätti

{{Näytelmä 
| nimi                     = Ärmätti
| nimi-alkuperäinen        = 
| kuva                     = -
| kuvateksti               = 
| kirjoittaja              = Menandros
| kirjoitusajankohta       =  
| alkuperäiskieli          = muinaiskreikka (klassinen)
| tyylilaji                = komedia
| aihe                     =  
| tapahtumapaikka ja -aika = Fyle, Attikan maaseutu
| kantaesitys              = 316 eaa.
| kantaesityspaikka        = Dionysoksen teatteri, Ateena 
| sarja                    =  
| henkilöt                 = PanKhaireas, parasiittiSostratos, Kallippideen poikaKnemon, pientilallinenKnemonin tytärMyrrhine, Knemonin vaimoGorgias, Knemonin poikapuoliSikon, kokkiKallippides, suurtilallinenorjia, juopuneiden nuorukaisten kuoro yms.
| kuoro                    = 
}} 
Ärmätti () on Menandroksen kirjoittama, niin kutsuttua uutta komediaa edustanut antiikin kreikkalainen komedia. Se kertoo vanhasta ja köyhästä, muita ihmisiä vihaavasta ärmätistä nimeltä Knemon, ja rikkaan miehen pojan Sostratoksen yrityksestä saada tämän tytär vaimokseen.

 Historia 

Menandroksen Ärmätin ensiesitys tapahtui Ateenan Dionysoksen teatterilla Lenaia-juhlilla tammi-helmikuussa vuonna 316 eaa. Se voitti tuolloin juhlien näytelmäkilpailussa ensimmäisen palkinnon. Ärmätti on Menandroksen ja koko uuden komedian ainoa näytelmä, joka on säilynyt nykyaikaan lähes kokonaisuudessaan. Näytelmän olemassolo tunnettiin pitkään vain hajanaisten kirjallisten lähteiden kautta. Sen lähes kokonainen teksti löydettiin Egyptistä vuonna 1952 papyruksista, jotka olivat peräisin 200-luvulta jaa. Ne muodostavat nykyisin osan Bodmerin papyruksia ja Oksyrhynkhoksen papyruksia.

Kreikan sana dyskolos tarkoittaa ihmisvihaajaa. Plautuksen komedia Dyscolus on todennäköisesti perustunut Menandroksen esikuvaan.Hirvonen, Kaarle: Näytelmän esittely teoksessa Menandros 1977, s. 17. Molièren Ihmisvihaaja-näytelmässä on joitakin samankaltaisuuksia kuin tässä paljon vanhemmassa samannimisessä teoksessa.

 Sisältö 

Ärmätti edustaa tyyliltään ja henkilöhahmoiltaan niin kutsuttua uutta komediaa. Näytelmästä on säilynyt 969 runosäettä. Sen tekstistä puuttuu vain muutama säe.

 Juoni 

Näytelmä alkaa Pan-jumalan prologilla, jossa kuvataan tapahtumien sijoittuvan Fyleen Attikan maaseudulla. Siellä sijaitsee pieni maatila, joka kuuluu Knemonille, näytelmän ärmätille, joka on pahansisuinen vanha mies ja elää tilallaan tyttärensä, jonka nimeä ei mainita, sekä orjattarensa Simiken kanssa. Pan kertoo myös Knemonin taustasta: Tällä on vaimo Myrrhine, jolla oli poika Gorgias aiemmasta avioliitosta, josta joutui leskeksi. Vaimon kanssa Knemon sai tyttärensä. Pian tämän jälkeen vaimo jätti Knemonin, koska tämä kohteli häntä huonosti, ja elää nyt poikansa Gorgiaan luona.Menandros: Ärmätti 1–969.

Pan saa aikaan sen, että rikkaan tilanomistajan Kallippideen poika Sostratos rakastuu Knemonin tyttäreen ensisilmäyksellä. Sostratos kertoo ystävälleen Khaireaalle rakastuneensa. Paikalle tulee Sostratoksen orja Pyrrhias, jonka Sostratos oli lähettänyt puhumaan Knemonille. Orja kertoo Knemonin lyöneen häntä ja ajaneen hänet pois mailtaan turvepaakkuja, kiviä ja päärynöitä heitellen, ennen kuin hän ehti kertoa mitään isäntänsä kosioaikeista.

pienoiskuva|pysty=0.66|Pienoispatsas ärmättimäisestä uuden komedian hahmosta, mahdollisesti juuri Menandroksen Ärmätin Knemonista, n. 330 eaa.
Seuraavaksi Knemon itse astuu näyttämölle, äristen, että maailmassa on liikaa ihmisiä, kun taas hän itse ei haluaisi nähdä ketään, vielä vähemmän omalla tontillaan:

Knemon raivostuu vielä enemmän, kun näkee Sostratoksen seisovan ovellaan, eikä avaa ovea. Silloin Knemonin tytär tulee noutamaan vettä kaivolta, ja Sostratos pyrkii auttamaan tätä. Tytön velipuolen Gorgiaan orja Daos näkee kohtauksen, ja kertoo siitä isännälleen.

Gorgias saapuu, peläten Sostratoksella olevan pahoja aikeita tytön suhteen. Sostratos saa tämän kuitenkin vakuuttuneeksi siitä, että on aidosti rakastunut tyttöön, ja aikoo tehdä mitä tahansa, että saa tämän puolisokseen. Gorgias kuitenkin epäilee, että Knemon suhtautuisi kosintaan suosiollisesti, mutta lupaa keskustella asiasta ärmätin kanssa peltotöiden yhteydessä, ja pyytää Sostratoksen mukaansa.

Gorgiaan orja Daos huomauttaa Sostratokselle, että Knemon tulee suhtautumaan tähän vihamielisesti, jos näkee tämän vetelehtimässä pellolla hienoissa vaatteissa. Sen sijaan Knemon suhtautuisi kosijaan myötämielisemmin, jos luulee tämän olevan itsensä kaltainen köyhä maanviljelijä. Sostratos on halukas tekemään mitä tahansa tytön eteen, ja pukeutuu karheaan lampaantaljaan ja alkaa kaivella peltoa muiden tavoin. Gorgiaalle Daos sanoo kahden kesken, että heidän tulisi kyseisenä päivänä tehdä työtä moninverroin normaalia kovemmin, niin että Sostratos uupuu ja lakkaa kiusaamasta heitä.

Päivän päätyttyä Sostratos on kipeänä ruumiillisesta työstä, eikä edes saanut tavata Knemonia. Knemonin orjatar Simike saapuu, ja kertoo Panin juhlien valmistelujen alla pudottaneensa kaivoon ensin sangon ja sitten hakun, jolla yritti onkia sangon ylös. Pian kuuluu huuto, että saita Knemon itse on pudonnut kaivoon yrittäessään saada ämpärin ja hakun ylös. Gorgias laskeutuu alas kaivoon auttamaan, kun Sostratos keskittyy tämän tyttären katseluun ja lohdutteluun.

Knemon saadaan ylös. Tämä on nyt nöyrempi ja muuttaa mieltään siitä, ettei kukaan muka tekisi koskaan mitään epäitsekästä. Kiitokseksi hän sanoo ottavansa Gorgiaan omaksi pojakseen ja antaa tälle omaisuutensa. Hän myös pyytää Gorgiasta etsimään aviomiehen tyttärelleen. Gorgias luovuttaa tytön Sostratokselle, ja Knemon antaa hyväksyntänsä liitolle. Sostratos antaa puolestaan yhden sisaristaan Gorgiaan vaimoksi. Gorgias ei kuitenkaan haluaisi naida rikasta tyttöä, koska on itse köyhä, ja kieltäytyy. Sostratoksen isä Kallippides, joka on myös tullut juhliin, kuitenkin saa hänet muuttamaan mielensä.

Kaikki aloittavat juhlat, paitsi Knemon, joka on yksin kotonaan. Orjat ja palvelijat, joita hän on vuosien varrella loukannut, kiusaavat Knemonia hakkaamalla hänen oveaan ja pyytämällä lainaksi toinen toistaan erikoisempia tavaroita. Lopulta kaksi miehistä seppelöi ärmätin ja raahaa hänet väkisin juhliin tanssimaan.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Suomennos 

 Menandros: Ärmätti. Teoksessa 

 Menandros: Dyskolos. Viides näytös. Teoksessa 

 Tekstilaitoksia ja käännöksiä 


 Menander: Dyskolos. Teoksessa 

 Aiheesta muualla 

 Μένανδρος: Δύσκολος. Wikisource. 
 Menander: Dyskolos (Grouch) , käännös Vincent J. Rosivach. 

Luokka:Menandroksen näytelmät