Tsolmuinen

Tsolmuinen eli Tšolmuža () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan Neminajoen suussa 85 kilometriä maanteitse Karhumäestä kaakkoon. Vuonna 2012 kylässä oli 565 ja kunnassa 1 300 asukastaGeneralnyi plan, s. 3–4..

Maantiede ja asutus
Tsolmuisen kunnan pinta-ala on 3 372 tai ilman Äänisen vesialuetta 3 077 neliökilometriäGeneralnyi plan, s. 3.. Se rajoittuu etelässä Puudožin piirin Pälmän ja Karhumäen piirin Tolvojan, lännessä Poventsan ja pohjoisessa Segežan piirin Valdain kuntiin sekä idässä Arkangelin alueeseenGeneralnyi plan, s. 8.. Pinta-alasta valtaosa on metsääGeneralnyi plan, s. 43..

Kunta sijaitsee Äänisen ja Vienanmeren vedenjakajalla. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jonka maisemaa leimaavat laajat suoalueet.Generalnyi plan, s. 10. Seudulla virtaavat Uikujoki, Vuosmajoki (ven. Vožma), Nemina, Lieksajoki (Leksa) ja Kumbuksa. Suurimmat järvet ovat Äänisen ohella Konsajärvi (Konžozero) ja Rybozero.Generalnyi plan, s. 12–13. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kupari, nikkeli, kulta, karbonaattimineraalit, hiekka ja soraGeneralnyi plan, s. 14–15.. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Tsolmuisenlahden hiekkasärkkä ja Komarnitskoje-suoGeneralnyi plan, s. 15..

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Nemino-3:n, Ogorelyšin, Sergijevon ja Vozritsyn asutukset sekä Danilovan kylä. Toiseksi suurin asutuskeskus on 300 asukkaan SergijevoGeneralnyi plan, s. 4.. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 82 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 9 % valkovenäläisiä, 2 % karjalaisia, 2 % suomalaisia ja 2 % ukrainalaisia.

Historia
Tsolmuisen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopun verokirjassa. Vuodesta 1684 aina 1850-luvulle saakka seudulla toimi Uikujoen vanhauskoisyhteisö, jolla oli luostarit Danilovassa ja Leksassa. 1900-luvun alussa Tsolmuisen kylänosat muodostivat Danilovan volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin aluksi Poventsan ja myöhemmin Karhumäen piiriin kuulunut Tsolmuisen kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassatoista asutuksessa oli 1 200 asukasta, joista lähes kaikki olivat venäläisiä.

Liikenne, talous ja palvelut
Tsolmuisen kautta kulkee Karhumäen, Puudožin ja Vologdan välinen kestopäällystetty maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Karhumäkeen ja Puudožiin. Äänisen rannalla on laivalaituri.Generalnyi plan, s. 20–21.

Kunnassa on metsä- ja kaivosteollisuutta. Tsolmuisessa toimii leipomo.Generalnyi plan, s. 28.

Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, posti ja kauppa. Eräitä palveluja on myös muissa asutuskeskuksissa.Generalnyi plan, s. 22–23.

Nähtävyydet ja matkailu
Seudulta on löydetty useita muinaisia asuinpaikkoja sekä Äänisen Pidostrovin kivikautinen hautapaikka. Tsolmuisen kylässä sijaitseva vuonna 1605 rakennettu puukirkko on valtakunnallinen suojelukohde. Muita rakennusmuistomerkkejä ovat 1800-luvun puolivälissä pystytetyt Danilovan ja Leksan kirkot, Berjozovkan ja Sergijevon tsasounat sekä kaksi vanhaa asuintaloa Danilovassa. Historiallisia kohteita ovat Berjozovkan karsikkometsä sekä vuoteen 1857 saakka toimineiden vanhauskoisten luostarien sijaintipaikat Danilovassa ja Leksassa. Tsolmuisen kylässä toimii retkeilymaja

Lähteet


Viitteet

Aiheesta muualla
 Tsolmuisen kunnan sivusto 
 Tsolmuisen kunta Karhumäen piirin sivustolla  
 Tsolmuinen Karjalan tasavallan matkailusivustolla  
 Kuvia Tsolmuisen kirkosta 

Luokka:Karhumäen piirin kunnat
Luokka:Karhumäen piirin asutut paikat