Talin–Ihantalan taistelu

Talin–Ihantalan taistelu käytiin jatkosodassa Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen välillä kesällä 1944. Teheranin konferenssissa 1943 Neuvostoliitto oli sitoutunut lisäämään sotilaallista painetta Saksaa vastaan erityisesti juuri Normandian maihinnousun tapahduttua.

Viipurin valtauksen jälkeen Neuvostoliiton sodanjohto antoi Leningradin sotilaspiirin tehtäväksi jatkaa hyökkäystä syvemmälle Suomeen. Lähitavoitteeksi asetettiin Imatra–Lappeenranta–Virojoki-tasa, joka tulisi saavuttaa 26.–28. kesäkuuta mennessä."Jatkosodan historia" osa 6 s. 182

Talin ja Ihantalan kylien alueella, 8–14 kilometriä Viipurista pohjoiseen ja koilliseen, käyty kamppailu on Pohjoismaiden historiassa suurin koskaan käyty taistelu. Suomen armeija pysäytti Neuvostoliiton suurhyökkäyksen tässä taistelussa.

 Taistelu 
Kesäkuun lopulla vuonna 1944 alkoivat Talin–Ihantalan taistelut Viipurin koillispuolella. Alueelle oli siirretty suomalaisia joukkoja ja tykistöä muilta rintamanlohkoilta. Kyseessä oli ennennäkemätön suomalaisten joukkojen ja tykistön keskittäminen (Vuosalmella lähes yhtä paljon tykistöä). Heinäkuun alussa Viipurin pohjoispuolelta Kuparisaareen ulottuvalle rintamalohkolle oli jo keskitetty lähes 100 000 suomalaissotilasta armeijakuntien ja ylijohdon joukot mukaan lukien. Useita vuorokausia kestäneissä taisteluissa vihollisen hyökkäysryhmitykset lamautettiin useita kertoja jo lähtöasemissaan kenttätykistön ja kranaatinheittimistön keskitetyillä iskuilla.

Suomalainen kenttätykistö pystyi keskittämään neuvostojoukkojen asemiin mittavan, parhaimmillaan jopa parinkymmenen patteriston yhtäaikaisen tulen ja samaan kohteeseen saattoi ampua yli 250 putkea. Tällaisessa keskityksessä kyettiin ampumaan kuuden hehtaarin maalialueella noin 1 900 kranaattia minuutissa. Tässä tulenjohtajien työtä helpotti edellisenä vuonna käyttöön otettu korjausmuunnin.

Merkittävä osuus torjunnasta oli myös panssaridivisioonan rynnäkkötykkipataljoonalla, joka kahden rynnäkkötykin tappioin tuhosi noin neljäkymmentä neuvostovaunua. Suomalaisten voimakas 14 patteriston tykistökeskitys tuhosi tai vaurioitti 30. kesäkuuta 18. divisioonan lohkolla ainakin 15 panssarivaunua.

Talin–Ihantalan taistelussa Neuvostoliiton hyökkäys pysäytettiin. Tähän Pohjoismaiden historian suurimpaan taisteluun osallistui eri vaiheissa yhteensä noin 50 000 suomalaista (alkuvaiheessa, myöhemmin enemmän) ja noin 150 000 neuvostoliittolaista sotilasta (suomalainen divisioona vastasi miesmäärältään noin kahta puna-armeijan divisioonaa). Sotahistorioitsija Ohto Mannisen mukaan noin 25 prosenttia 21. armeijan joukoista ei osallistunut Tali-Ihantalan taisteluun. Toisaalta yksi armeijakunta 23. armeijasta hyökkäsi Noskuan suunnalla, jota puolusti suomalainen 3. divisioona menestyksellä. Suomalainen kenttätykistö ampui kahdessa viikossa noin 120 000 laukausta ja kiivaimpana taistelupäivänä 3. heinäkuuta yli 12 000 laukausta. Monen tykin putki yksinkertaisesti kului loppuun kiivaan tulituksen takia. Suomalaisarvioiden mukaan neuvostotykistö ampui Talin–Ihantalan taisteluissa 21. kesäkuuta – 7. heinäkuuta välisenä aikana kaikkiaan 144 000 tykistö- ja 92 000 heittimistön kranaattia. Kiivainta tulitus oli 28. kesäkuuta (14 000 tykistön ja 9 000 krh/pst-kranaattia). Logistisen ketjun piteneminen hidasti neuvostojoukkojen ammustäydennystä. Neuvostoliiton tappioiden arvioidaan taisteluissa olleen noin 6 000 kaatunutta ja 22 000 haavoittunutta sotilasta ja suomalaisten 1 350 kaatunutta ja 7 000 haavoittunutta. Lisäksi Noskuan suunnalla hyökännyt 23. armeijan vasemman sivustan VI armeijakunta kärsi 7 905 miehen tappiot. Niistä valtaosan aiheutti 3. divisioonan lohkon tykistö (25 150 ammuttua kranaattia 20.6.–7.7.) sekä kranaatinheitinyksiköt. Neuvostotappiot nousivat kokonaisuudessaan noin 27 000 – 30 000 mieheen.

Tali–Ihantalan kaltaiset taistelut käytiin hieman myöhemmin sekä Vuosalmella että Viipurinlahdella. Tykistön ja kranaatinheittimien ammusmäärillä mitattuna Vuosalmella ammuttiin itse asiassa enemmän kranaatteja kuin Tali-Ihantalassa. Näissäkin taisteluissa vihollinen torjuttiin. Neuvostoliitto alkoi tämän jälkeen siirtää hyökkäykseen käytettyjä joukkojaan pois Suomen rintamilta, koska katsoi, että Saksan rintama on tärkeämpi sodan lopputuloksen kannalta.

 Ilmavoimien osuus taistelussa 
pienois|vasen|Lento-osasto Kuhlmeyn Stukia palaamassa Immolaan kesäkuussa 1944
Suomen ilmavoimat osallistui yhdessä saksalaisen lento-osasto Kuhlmeyn kanssa taisteluun sekä hävittäjätorjunnalla että pommittamalla vihollisen ryhmityksiä. Ilmavoimien toiminnalla oli suuri psykologinen vaikutus etulinjan taistelijoihin, ja useiden historiatutkijoiden mukaan saksalaisen lento-osaston osallistuminen taisteluihin oli ratkaisevan tärkeää hyökkäyksen pysäyttämisen kannalta. Erityisesti lento-osaston merkitys huoltolinjojen, reservin siirtojen ja panssarivaunujen tuhoamisessa oli merkittävä. Tosin osaston väitteet tuhotuista panssarivaunumääristä (200) eivät ole uskottavia. 13. ilma-armeijan suurin lentomäärä Tali-Ihantala vaiheessa 28. kesäkuuta oli 941 lentoa. Siiranmäki-Kuuterselän aikana 14. kesäkuuta 1 431. Leningradin rintaman joukkojen eteneminen länteen pidensi neuvostolentokoneiden lentomatkaa ja lyhensi koneiden toiminta-aikaa rintamalinjan yllä. Kaikkiaan Suomen ilmavoimat ja lento-osasto Kuhlmey suorittivat alueelle 22. kesäkuuta ja 6. heinäkuuta välisenä aikana yhteensä 1 020 pommituslentoa, joiden yhteydessä pudotettiin 765 tonnia lentopommeja. Lento-osasto Kuhlmeyn osuus pudotetuista pommeista oli yli 63 prosenttia.

 Joukot 

 Suomalaiset ja saksalaiset 
pienois|oikea|Saksalaisen rynnäkkötykkiprikaatin StuG III Lappeenrannassa.
 Suomen IV armeijakunta (suomalaisessa divisioonassa n. 13 300 miestä, prikaatissa 6 700 – 7 000)
3. prikaati (eli Sininen prikaati)
 3. divisioona
 4. divisioona
 18. divisioona.
 11. divisioona, 27.6.1944 lähtien
 6. divisioona
 Panssaridivisioona (n. 9 300 miestä)
 Saksan ilmavoimien lento-osasto Kuhlmey
 Saksan maavoimien Rynnäkkötykkiprikaati 303

 Neuvostoliittolaiset 
 Neuvostoliiton 21. armeijan 15 divisioonaa (keskimäärin 6 500 – 7 000 miestä divisioonassa)
 Neuvostoliiton XXX kaartin armeijakunta
 Neuvostoliiton XCVII armeijakunta
 Neuvostoliiton CVIII armeijakunta
 Neuvostoliiton CIX armeijakunta

 Muita merkittäviä torjuntavoittoja kesällä 1944 

 Äyräpään–Vuosalmen taistelut
 Viipurinlahden taistelu (1944)

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kesän 1944 suurhyökkäyksestä aselepoon Ylen Elävä arkisto

Luokka:Vuoden 1944 sotahistoria
Luokka:Jatkosodan taistelut
Luokka:Luovutettujen alueiden historia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit