Kulttuurimaantiede

Kulttuurimaantiede (myös kulttuurinen maantiede) on ihmismaantieteen osa-alue, jossa tutkitaan ihmiskunnan kulttuuria maantieteellisestä näkökulmasta. Tämän lisäksi se tarkastelee myös uskontoja ja kieliä.

Ennen suomen kielessä kulttuurimaantieteellä tarkoitettiin ihmismaantiedettä (). Käsitteen vanhempi merkitys oli peräisin ruotsin kielestä, jossa ihmismaantieteestä käytetään edelleen nimeä kulturgeografi. Ennen merkityksen muutosta maantieteellistä kulttuurintutkimusta kutsuttiin kulttuuriseksi maantieteeksi (vertaa ).

 Historia 
Ihmisasutuksen leviämisessä tapahtui merkittävä laajeneminen pohjoiseen viimeisen jääkauden lopussa ja sen jälkeen, kun ihmisasutus levisi uusille alueille Eurooppaan, Siperiaan ja Pohjois-Amerikkaan. Toinen merkittävä käänne asutushistoriassa oli kansainvaellusaika, jonka myötä Eurooppaan saapui uusia kansoja. Näitä uusia kansoja olivat länsigootit, itägootit, anglit ja saksit. Myös uskontojen leviäminen uusille alueille on vaikuttanut kansojen levittäytymiseen uusille alueille, kuten islamin leviäminen 600-luvulla jaa. Uusien kulttuurien leviäminen uusille alueille on joskus saanut alkunsa löytöretkien vaikutuksesta. Kaupunkikulttuuri levisi keskiajalle saakka markkinapaikkojen myötä.  

 Lähteet 

*