Tykistöprikaati

Tykistöprikaati (lyhenne TYKPR, aik. TykPr) oli Suomen puolustusvoimiin kuuluva kenttätykistön joukko-osasto Niinisalon varuskunnassa Kankaanpäässä. Nimi Tykistöprikaati otettiin käyttöön 1. maaliskuuta 1992.

Historia


Perustaminen ja 1990-luku
Tykistöprikaati perustettiin yhtymätasoiseksi joukoksi maaliskuun alussa 1992. Prikaatin aloittaessa toimintansa siihen kuuluivat esikunta (E/TykPr), Satakunnan tykistörykmentti (SatTR), Mittauspatteristo (MittPsto), Tykistökoulu (TykK), Eläinlääkintäkoulu (ElLääkK) ja YK-Koulutuskeskus (YK-KoulK). Edellä mainittujen rinnalle perustettiin uutena joukkoyksikkönä Kankaanpään patteristo (KanPsto), jolle määrättiin tykistön kertausharjoitusten järjestäminen ja varusmieskuljettajien koulutus Tykistöprikaatin käyttöön. Tykistöprikaatin ensimmäisenä komentajana toimi eversti Raimo Kaukonen, joka siirtyi tehtävään Satakunnan tykistörykmentin komentajan paikalta.Jouko Huhtala ja Erkki Utunen (toim.): Tykkimies 1994. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 172–175. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 1994. 

Prikaatin lippu, jonka lahjoitti Niinisalon Sotilaskotiyhdistys, vihittiin käyttöön 25. helmikuuta 1993. Vuonna 1993 Tykistöprikaatissa työskenteli vakituisesti 606 henkilöä, millä lukumäärällä se oli Kankaanpään suurin työnantaja. Lokakuun alussa 1992 Mittauspatteristoon yhdistettiin Tikkakoskella toiminut Suojelu- ja Sääkoulu, jolloin patteriston nimi muuttui Tiedustelupatteristoksi (TiedPsto).Tykkimies-vuosikirja 1994, s. 188.

Tykistöprikaatin joukkoyksiköistä Eläinlääkintäkoulu lakkautettiin vuonna 1994, jolloin siihen kuuluneet eläinklinikka ja sotakoiraosasto liitettiin Kankaanpään patteristoon. Hevoskoulutus lopetettiin jo elokuussa 1993 ja siihen liittynyt kalusto myytiin huutokaupalla, minkä jälkeen varuskuntaan jäi vielä perinnevaljakko. Varuskunnan hevostallit vuokrattiin Niinisalon Ratsastajat ry:lle. YK-Koulutuskeskukselle valmistuivat uudet tilat kesäkuussa 1993. 

Vuoden 1996 alussa Tykistöprikaatin huoltotoiminnot yhdistettiin prikaatin huoltopäällikön johtamaksi Huoltokeskukseksi, jossa työskenteli 150 henkilöä. Keskuksen alaisuuteen kuuluivat toimisto, varuskuntasairaala, muonituskeskus, kuljetuskeskus, Niinisalon korjaamo ja varustekeskus.Heikki Hulkkonen ja Annukka Stenström (toim.): Tykkimies 1998. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 189–190. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 1998. 

Ensimmäiset 20 naista aloittivat vapaaehtoisen varusmiespalveluksensa Tykistöprikaatissa tammikuussa 1996. Heidän keski-ikänsä oli 22 vuotta. Reserviupseerikoulun suoritti neljä, aliupseerikoulutuksen kaksitoista ja miehistökoulutuksen sotilaspoliisina tai sotakoiran ohjaajana kolme naista. Yksi naisista joutui keskeyttämään palveluksen terveyssyistä.

Syyskuussa 1999 Tykistöprikaati isännöi yhteispohjoismaista Nordic Peace -rauhanturvaharjoitusta, johon osallistui harjoitusjoukkoja kaikista Pohjoismaista sekä runsaasti sotilastarkkailijoita muista maista.Jouko Kivimäki (toim.): Tykkimies 2000. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 159. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2000. 

 2000-luku 
Vuoden 2001 alussa Tykistöprikaatin organisaatiossa tapahtui suuria muutoksia. Kankaanpään patteristo lakkautettiin ja sulautettiin Tiedustelupatteristoon. Tiedustelupatteriston aliupseerikoulu, Tiedustelu- ja Sääkoulu lakkautettiin, ja Tiedustelupatteriston aliupseerikoulutus siirtyi Satakunnan Tykistörykmentin aliupseerikoulun hoidettavaksi. YK-koulutuskeskus irrotettiin Tykistöprikaatista ja siitä tuli itsenäinen, suoraan Pääesikunnan alainen Puolustusvoimien Kansainvälinen Keskus (PvKvK) 1. tammikuuta 2001.Tykkimies-vuosikirja 2002, s. 123–125. Varuskuntaan valmistuivat uusi lennokkihalli talvella 2001 ja uusi muonituskeskus kesällä 2001.Mauno Lassila (toim.): Tykkimies 2002. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 123–124. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2002.  Varuskunnan keskeinen rakennus, funktionalistinen ns. lamellikasarmi peruskorjattiin museoviraston valvonnassa vuosina 2004–2005.Jouko Huhtala ja Mika Tauru (toim.): Tykkimies 2006. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 152. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2006. 

Loppuvuonna 2005 valtioneuvosto teki kaksi Tykistöprikaatin toimintaan merkittävästi vaikuttavaa päätöstä. Raskaan raketinheitinjärjestelän koulutus- ja ylläpitovastuu määrättiin Tykistöprikaatille. Samassa yhteydessä päätettiin Puolustusvoimien Kansainvälisen Keskuksen toimintojen siirtämisestä pois Niinisalon varuskunnasta vuoden 2008 puoleenväliin mennessä.Jouko Huhtala ja Mika Tauru (toim.): Tykkimies 2008. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 131. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2008.  Puolustusvoimien Kansainvälinen Keskus siirtyi Niinisalosta Tuusulan Hyrylään entisen Helsingin ilmatorjuntarykmentin tiloihin 1.1.2008.Jouko Huhtala ja Mika Tauru (toim.): Tykkimies 2010. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 160–161.  Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2010. 

Tykistöprikaatin kokoonpanoon kuuluivat komentajan alaisuudessa Satakunnan Tykistörykmentti, Tiedustelupatteristo sekä Tykistökoulu. Esikunnan (E/TykPr) alaisuuteen kuuluivat huoltokeskus (Hkesk/TykPr) ja vuoden 2013 loppuun saakka myös Satakunnan Sotilassoittokunta.Satakunnan Sotilassoittokunta hiljenee Varuskunnan kiinteistöt omisti Senaatti-kiinteistöt.

Vuoden 2015 alussa Tykistöprikaati liitettiin osaksi Porin prikaatia, jolloin prikaatin hieman alle 23-vuotinen toiminta päättyi. Niinisalon varuskunta muuttui tykistövaruskunnasta useamman aselajin koulutuskeskukseksi, kun siihenastisten tykistö- ja lentotiedustelujärjestelmien rinnalle tulivat jalkaväkijoukkojen koulutustehtävät. Tykistöprikaatin viimeinen tapahtuma oli vuoden 2014 viimeisenä päivänä Niinisalon Varuskuntakerholla pidetty prikaatin lakkauttamistilaisuus, jossa prikaatin komentaja eversti Mikael Feldt luovutti prikaatin lipun ja varuskunnan joukot Porin prikaatin komentajalle eversti Arto-Pekka Nurmiselle.Antti Pirinen ja Tero Mäenpää (toim.): Tykkimies 2016. Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja, s. 131–132. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2016. 

 Koulutushaarat 
Tykistöprikaati kouluttaa henkilöstöä kaikkiin kenttätykistön koulutushaaroihin, joita ovat:
Tuliasema
Tulenjohto
Viesti
Mittaus
Mittaustiedustelu
Sääpalvelu
Sotilaskuljettaja
Huolto
Jääkäri

Näiden lisäksi prikaati koulutti sotilaspoliiseja ja sotakoiranohjaajia. Huollon erikoisaliupseereita lukuun ottamatta prikaati koulutti tarvitsemansa varusmiesaliupseerit itse. Reserviupseerit koulutettiin Reserviupseerikoulussa Haminassa.

Henkilökunta koulutetaan Tykistökoulussa, joka tarjosi korkeakoulutasoista opetusta tykistöaselajin upseereille ja aliupseereille. Tykistökoulu suoritti lisäksi kenttätykistön ja maavoimien tiedustelun tutkimus- ja kehitystyötä. Tiedustelupatteriston lentotiedustelupatteri kehitti maavoimien lennokkijärjestelmää ja sen käyttöperiaatteita.Organisaatio 

Tammikuun saapumiserästä 1/14 alkaen Niinisalossa koulutettiin myös jääkäreitä uudessa 3. Jääkärikomppaniassa, Niinisaloon oli myös suunnitteilla Kranaatinheitinkomppania.

Prikaatin joukot harjoittelivat mm. Pohjankankaan ampuma-alueella ja Hämeenkankaan harjoitusalueella.Harjoitustoiminta 

Henkilöstö, johto ja perinteet
Prikaatilla oli henkilökuntaa noin 400. Vuosittain Tykistöprikaatissa palveli noin 1 600 varusmiestä. Tämän lisäksi koulutettiin vuosittain noin 1 000 reserviläistä kertausharjoituksissa sekä 100 kantahenkilökuntaan kuuluvaa erilaisilla kursseilla.

Satakunnan Kenttätykistökilta muutti nimensä Tykistöprikaatin Killaksi vuonna 1996. Killan tarkoituksena oli vaalia ja edistää maanpuolustushenkeä toimimalla Tykistöprikaatissa varusmiespalveluksensa suorittaneiden yhdyssiteenä. Killan kotipaikka oli Kankaanpää ja sillä oli paikallisosastot Kankaanpäässä, Porissa, Raumalla, Turussa ja Vammalassa. Kullakin paikallisosastolla oli vuorovuosina vastuu koko killan toiminnasta. Tykistöprikaatin Kilta julkaisi kahdesti vuodessa ilmestynyttä Yhteislaukaus-lehteä yhdessä Tykistöprikaatin perinneyhdistyksen ja Satakunnan tykistörykmentin aliupseerikoulun kanssa.Tykkimies-vuosikirja 2000, s. 230–231.

Tykistöprikaati vietti vuosipäiväänsä toukokuun 26. päivänä perinnejoukkonsa Kuninkaallisen Suomen Tykistörykmentin perustamispäivän 26. toukokuuta 1794 kunniaksi.

Komentajat
Prikaatin komentajina ovat olleet:
 Eversti (2012) Mikael Feldt (s. 1965) 1.11.2013 – 31.12.2014
 Eversti (2012) Pertti Lahtinen (s. 1962) 1.2.2012 – 31.10.2013
 Eversti (2008) Markku Myllykangas (s. 1961) 1.3.2009 – 31.1.2012
 Eversti (2005) Esko Hartikainen (s. 1958) 1.12.2005 – 28.2.2009 
 Eversti (2000) Jukka Haaksiala (s. 1953) 1.10.2003 – 30.11.2005
 Eversti (2000) Raimo Jyväsjärvi (s. 1956) 1.1.2001 – 30.9.2003
 Everstiluutnantti (1997) Jari Vaara (s. 1955) viransijainen 1.11.–31.12.2000
 Eversti (1997) Olavi Rajala (s. 1950) 1.1.1998 – 31.10.2000
 Eversti (1996) Kauko Kyllönen (s. 1947) 1.1.1996–31.12.1997
 Eversti (1993) Esa Tarvainen (s. 1947) 1.12.1993–31.12.1995
 Eversti (1992) Raimo Kaukonen (s. 1938) 1.3.1992–30.11.1993

Lakkauttaminen
Puolustusvoimauudistuksessa tykistöprikaati liitettiin vuoden 2014 lopussa Porin prikaatiin, jolloin
Satakunnan Tykistörykmenttiin liitettiin Säkylästä siirretty kranaatinheitinkomppania
Tiedustelupatteristo lakkautettiin ja sen osat siirrettiin uuteen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan
Tykistökoulu siirrettiin osaksi Maasotakoulua.

 Lähteet 

Aiheesta muualla

 Tykistöprikaati
 Armeijan lennokki putosi Kankaanpäässä 
 Sotakoiraosaston toiminta

Luokka:Länsi-Suomen sotilaslääni
Luokka:Tykistö
Luokka:Suomen maavoimien historialliset joukko-osastot ja yksiköt
Luokka:Kankaanpää
Luokka:Prikaatit