Laarit

Laarit (lat. lares) olivat roomalaisessa mytologiassa joko perheen esi-isiä, jotka auttoivat sukulaisiaan uhrilahjoja vastaan, tai erillisiä jumalia, joilla ei ollut sukulaisuussiteitä talon asukkaisiin. Tällöin laarit usein kuvattiin tanssahtelevana nuorenaparina. Laarit olivat joka talon henkilökohtaisia jumalia, jotka "asuivat" omissa alttareissaan jossain talon sopessa.

Laarit kehittyivät hedelmällisyyden jumalista, jotka huolehtivat viljasadosta, ja joita palvottiin peltoteiden risteyksissä.  

Tärkeimpiä laareja olivat perheen suojelijoina toimineet laarit (lares familiares), joita kunnioitettiin kodeissa. Laarien kuvia säilytettiin joko atriumissa lieden vieressä tai erityisessä kaapissa (lararium). Teiden ja katujen risteyksissä palvottiin piirikuntien ja kaupungin kortteleiden laareja (lares compitales).Carcopino 2004, s. 30 Omat laarinsa olivat myös kaupungeilla (lares publici) ja valtiolla (lares praestites). Laarien kanssa palvottiin keisari Augustuksen ajoista lähtien keisarin geniusta.Iso tietosanakirja, Otava 1931–1939

Italian kielessä laareja muistetaan edelleen ilmaisuina tornare ai patrii Lari tai tornare ai propri Lari, jotka tarkoittavat "palata kotilieden lämpöön".Berggren ym. 2003, s. 545

Katolisissa maissa kaduilla tai talojen seinissä on nykyisin pyhimysten ja etenkin neitsyt Marian patsaita. Niiden tarkoitus on suojella lähitaloja ja niissä eläviä.

 Katso myös 

 Suojelusenkeli

 Lähteet 




Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Roomalainen mytologia