Inkerin kirkko

Inkerin evankelis-luterilainen kirkko () on vuonna 1992 itsenäisen toimintansa aloittanut luterilainen kirkko Venäjällä. Kirkon juuret ulottuvat 1610-luvulle, jolloin Inkerinmaalle, nykyisen Pietarin ympäristöön muutti väestöä Suomesta ja heitä varten perustettiin luterilaisia seurakuntia. Ennen itsenäistymistään 1992 kirkon seurakunnat kuuluivat Viron evankelis-luterilaiseen kirkkoon.

Inkerin kirkko oli pitkään yksi keskeisimmistä inkerinsuomalaisuuden järjestäytyneen toiminnan muodoista. Kirkko alkoi venäläistyä vasta 1990-luvulla, jolloin venäjän kieli alkoi syrjäyttää suomen kielen kirkon käytetyimpänä kielenä. Kehitykseen vaikutti ratkaisevasti inkeriläisten paluumuutto Suomeen. Nykyisin kirkko on monikansallinen ja toimii ympäri Venäjää.

Kirkkoon kuuluu nykyisin noin 80 seurakuntaa ja 8 000 jäsentä ympäri Venäjää. Sen hallinto sijaitsee Pietarissa Pyhän Marian kirkon yhteydessä. Ensimmäinen piispa oli suomalainen Leino Hassinen, ja kirkon nykyinen piispa on Ivan Laptev.

Inkerin kirkko julkaisee lehteä Inkerin Kirkko, joka on ilmestynyt joulukuusta 1991.

 Historia 

Ensimmäinen luterilainen seurakunta perustettiin Lempaalaan 1611. Stolbovan rauhan jälkeen 1617 suuri joukko savolaisia ja karjalaisia muutti Inkeriin, ja heitä varten alettiin perustaa suomenkielisiä luterilaisia seurakuntia. Venäjän keisarikunta valloitti 1703 Inkerin, mutta seurakunnat saivat jatkaa toimintaansa. Luterilaisuudesta muodostui suomen kielen ohella inkeriläisen identiteetin peruselementti, joka erotti inkerinsuomalaiset ympäröivästä venäläis-ortodoksisesta valtakulttuurista. Kun Suomi liitettiin Venäjään 1809, Inkeriin alkoi siirtyä suomalaisia pappeja, ja yhteydet Suomeen vilkastuivat monin tavoin.

Vuosina 1704–1917 Inkerin suomen- ja ruotsinkielisissä seurakunnissa toimi yhteensä 397 suomalaista pappia. Heistä kolme neljäsosaa (301) oli Suomessa syntyneitä ja neljä viidesosaa (324) Turun akatemiassa ja Helsingin yliopistoissa koulutettuja.

Neuvostoliiton aikaan Inkerin luterilaisiin seurakuntiin kohdistui vainoja ja niiden jäsenet hajosivat Stalinin kuljetusten vuoksi ympäri maata muun muassa Siperiaan. Suuri osa inkeriläisten asuinseuduista autioitui ja yhteisöt hajosivat. Elpyminen tapahtui hitaasti. 1970-luvulla Neuvostoliittoon perustettiin kaksi luterilaista seurakuntaa, Petroskoihin 1970 ja Puškiniin 1977. Ne toimivat Viron evankelis-luterilaisen kirkon yhteydessä.

Perestroikan ja glasnostin seurauksena Neuvostoliiton voimakkaan kontrolloiva uskontopolitiikka alkoi murtua, mikä toi lisää  toimintavapauksia uskonnollisille yhteisöille. Tällöin inkeriläiset alkoivat perustaa uusia seurakuntia asuinseuduilleen. Samaan kansallisuuskysymykset nousivat esiin ympäri Neuvostoliittoa ja vähemmistökansat alkoivat ajaa oikeuksiaan. Myös inkeriläisten keskuudessa syntyi kansallinen liikehdintä, jonka yksi ilmenemismuoto oli oman kansallisen kirkon uudelleen perustaminen. Ensin kesällä 1990 inkeriläisseurakunnista muodostettiin Inkerin rovastikunta Viron kirkon yhteyteen ja vuoden 1992 alussa Inkerin kirkko aloitti toimintansa itsenäisenä kirkkona. Seurakuntien määrä kasvoi 1990-luvulla nopeasti.     

 Teologinen instituutti 
Inkerin kirkko ylläpitää Teologista instituuttia Keltossa, jonka tehtävänä on kouluttaa kirkon työntekijöitä. Instituutissa on mahdollista suorittaa aina lyhyistä kurssesita maisteritason teologiseen tutkintoon asti. Instituutti on perustettu vuonna 1995 ja siellä on historian saatossa ollut opiskelijoita noin 800. Vuosittain opiskelijoita on noin 80. Oppilaitos on Venäjällä virallistettu ammatillinen oppilaitos, jolla on oikeus myöntää teologian kandidaatin ja maisterin tutkintoja. Sen aiempi nimi on Kelton teologinen instituutti, mutta Keltto jäi nimestä pois vuonna 2005.

 Kansainväliset suhteet 
Inkerin kirkko toimii yhteistyössä maailman tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen Kansainvälisen luterilaisen neuvoston ja yhdysvaltalaisen Missouri-synodin kanssa. Inkerin kirkko on lisäksi Euroopan kirkkojen konferenssin ja Luterilaisen maailmanliiton jäsen.

Inkerin kirkolla ja Suomen evankelis-luterilaisella kirkolla on yhteistyösopimus ja Inkerin kirkko onkin saanut vuosien saatossa Suomesta huomattavaa taloudellista tukea. Kirkolla on myös edustusto Suomessa Seurakuntien lisäksi taloudellista tukea ovat antaneet herätysliikkeet. Yhteistyö on kuitenkin 2020-luvulla ohentunut ja suurilta osin katkennut vuonna 2022 Venäjän aloittaman Ukrainan sodan ja sen seurauksena heikentyneiden idänsuhteiden takia.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja Inkerin kirkon välisiä suhteita ovat hankaloittaneet myös erimielisyydet naisten pappeudesta ja seksuaalietiikasta. Inkerin kirkko ei hyväksy naispappeutta. Kirkko ei myöskään lähettänyt edustajaansa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ensimmäisen naispiispan Irja Askolan vihkimistilaisuuteen vuonna 2010.
Vuonna 2013 Helsingin yhteinen kirkkoneuvosto lakkautti avustuksen Inkerin kirkolta, koska kirkko ei hyväksy naispappeutta ja suhtautuu torjuvasti seksuaalivähemmistöihin. Avustus oli tarkoitus käyttää Kazanin kirkon rakennushankkeeseen. Inkerin kirkon ja herätysliikkeiden väliset suhteet ovat sen sijaan pysyneet sodastakin huolimatta läheisinä ja Inkerissä on vihitty papiksi sellaisia herätysliikkeiden työntekijöitä, jotka eivät ole voineet saada pappisvihkimystä Suomesta kielteisen naispappeuskantansa takia.

Vuonna 2022 Suomen Lähetysseura lopetti Venäjän-työnsä ja Inkerin kirkon tukemisen osana päätöstään luopua työstä Euroopassa. 

Inkerin kirkon piispat 
+ Inkerin kirkon piispat#KausiKuvaNimiSyntymäaika ja paikka Kuolinaika ja paikkaLisätietoa11993–1995130pxLeino Hassinen30. kesäkuuta 1924Sortavala 16. marraskuuta 2015Tuusula Teki lisäksi pitkän työuran muun muassa kirkkoherrana ja toimittajana Suomessahttps://www.vihdinuutiset.fi/artikkeli/338059-leino-hassinen-on-kuollut21996–2020 130pxAarre Kuukauppi14. helmikuuta 1953Paadjärvi 32020–130pxIvan Laptev1. huhtikuuta 1979Sannikko  

Inkerin kirkon seurakuntia

Inkerin Kirkko jakaantuu yhdeksään rovastikuntaan, jotka sijaitsevat koko Venäjän federaation alueella. Yhteensä seurakuntia on melkein sata. Inkerin kirkolla on nykyisin seurakuntia seuraavissa pitäjissä ja kaupungeissa.http://personal.inet.fi/koti/pentti.smeds/Inkerin%20kirkko.htm Tähdellä merkityt seurakunnat ovat ns. vanhoja ja uudelleen perustettuja seurakuntia.

Karjalan rovastikunta
Lääninrovasti Aleksei Krongolm (Petroskoi)
Aunus – Pyhän Ristin seurakunta
Kalevala (Uhtua)
Kontupohja
Karhumäki
Kemi
Kostamus
Mujejärvi
Murmansk
Petroskoi – Pyhän Hengen seurakunta
Pitkäranta
Ruskeala
Segeža
Sotka
Sortavala
Tšalna

Pietarin rovastikunta
Lääninrovasti Ivan Hutter  (Haapakankaan seurakunta)
Haapakangas
Johannes
Kanneljärvi – Valkeasaaren seurakunta
Kanneljärvi – Pyhän Pietarin seurakunta
Kaukola
Keltto
Koivisto
Petseri
Pietari – Eestiläinen Pyhän Johanneksen seurakunta
 Pietari – Johannes Kastajan seurakunta
Pietari – Pyhän Mikaelin seurakunta
Luga
Kronstadt
Pihkova
Pietari – Pyhän Marian seurakunta
Puškin – Saaren seurakunta
Raivola
Terijoki – Kristuksen Kirkastuksen seurakunta
Toksova
Tuutari
Tyrö – Pyhän Johanneksen kirkko
Viipuri

Länsi-Inkerin rovastikunta
Lääninrovasti Pavel Krylov (Skuoritsa)
Hatsina
Hietamäki
Jaama (Kingisepp)
Kolppana – Pyhän Pietarin seurakunta
Kosemkina
Kupanitsa
Skuoritsa
Volossova

Moskovan rovastikunta
Lääninrovasti Jaroslav Boitšenko (Nižni Novgorod)
Moskova – Pyhien Kirillin ja Mefodin seurakunta
Moskova – Pyhän kolminaisuuden seurakunta
Nižni Novgorod
Ržev – Pyhän Apostoli Luukkaan seurakunta
Tver – Kristus Vapahtajan seurakunta
Velikije Luki – Pyhän Markuksen seurakunta

Volgan rovastikunta
Lääninrovasti Olav Pantsu
Saratov – Pyhän Johanneksen seurakunta
Novie Burasi (Saratovin alue) – Pyhän Paavalin seurakunta
Voronež – Pyhän Marian seurakunta
Borisoglebsk

Uralin rovastikunta
Lääninrovasti Konstantin Subbotin (Tšeboksary)
Birsk (Baškortostan) 2006-
Gurez–Pudga (Udmurtia)
Joškar-Ola (Marin tasavalta) – Pyhän Ristin kirkko 1993-,
 kappeliseurakunnat Paranga ja Zvenigovo
Kazan (Tatarstan)
Kovylkino (Mordva)
Neftekamsk (Bashkiria)
Saransk ”Velmema” (Mordva)
Saransk (Mordva) – Mokša-Ersän seurakunta
Syktyvkar – Pyhä Johannes Kastajan seurakunta
Troitsko-Petšorsk (Komin tasavalta) – Kristuksen syntymän seurakunta
Tšeboksary, Tšuvassia

Siperian rovastikunta
Lääninrovasti Ville Melanen
Krasnojarsk
Novosibirsk
Omsk
Minusinsk
Irkutsk
Železnogorsk
Verhni Suetuk
Verhnjaja Bulanka
Niznaja Bulanka

Katso myös
Karjalan kirkko

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
Inkerin kirkosta ja sen historiasta Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Tietoa inkerinsuomalaisten seurakuntien arkistoista (Arkistolaitos)
 Inkerin kirkon sivusto
 Inkerin kirkosta  Suomen Lähetysseuran sivulla
 Aarre Kuukaupin haastattelu  Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sivulla
 Kaarina Ylönen: Ystävyyttä yli rajan, Luterilaista ystävyysseurakuntatoimintaa Suomen ja Inkerin kirkkojen välillä (pdf) Kirkon tutkimuskeskuksen www-julkaisuja 6, , 

 Kirjallisuutta 
 Luoma, Antti, Inkerin kirkon nousu ja suomalaiset 1988-1993. Helsinki: Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2020, 
Jürjo, Villu (koostaja), Ingeri kiriku ristitee. Narva: EELK Narva Aleksandri kogudus, 2011,  (viroksi)
Ylönen, Kaarina, Inkerin kirkon nousu kommunistivallan päätyttyä. Tampere: Kirkon Tutkimuskeskus, 1997, 

Luokka:Inkerin evankelis-luterilainen kirkko