Tapio Sipilä

Tapio Olavi Sipilä (s. 26. marraskuuta 1958 Kiiminki) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen painitavan painija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. 1980-luvulla Sipilä voitti kaikkiaan yhdeksän kansainvälistä arvokisamitalia. Näiden lisäksi hän voitti Suomen-mestaruuden viisi kertaa. SM-kisoissa hän paini usein normaalia arvokisojen painoluokkaansa ylempänä, jolloin vastassa oli muun muassa Jouko Salomäki. Painiurallaan hän edusti Muhoksen Voittoa.

 Urheilu-ura 
 Uran ensivuodet 

Tapio Sipilä aloitti painin teini-ikäisenä kotisedullaan Muhoksella paikallisen Muhoksen riveissä. Hän paini kreikkalais-roomalaista painimuotoa ja oli jo juniorisarjassa ikäluokkansa parhaita suomalaisia painijoita. Vuonna 1973 hän sijoittui SM-pronssille alle 52 kg:n sarjassa niin nuorten SM- kuin aikuisten SM-kisoissa. Vuoteen 1988 asti Tapio Sipilä osallistui SM-kisoihin joka vuosi ja voitti mestaruuden yhteensä viisi kertaa. Hyvin usein hän kilpaili usein SM-kirjoissa normaali sarjaansa alle 68 kg ylempänä.

 Nousu kansainväliselle huipulle – maailmanmestari 1983 

Kansainvälisen uransa Sipilä aloitti sijoittumalla neljänneksi Puolan Poznańin nuorten EM-kisoissa kevyessä sarjassa. Aikuisissa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuoden 1978 Mexico Cityssä. Hän koki kisoissa kaksi tappio eli kanadalaiselle Howard Stuppille ja Itä-Saksan Heinz-Helmut Wehlingille sijoituksen ollessa 12. Vuoden 1980 EM-kisoissa Tshekkoslovakian Prievidzassa hän saavutti EM-pronssia. Moskovan vuoden 1980 olympialaisissa hän kohtasi heti aluksi kaksi sarjansa huippupainijaa eli Neuvostoliiton Suren Nalbandjanin ja romanialaisen Ștefan Rusun, joille hän koki tappion sijoittuen näin 13. sijalle.

Seuraavasta vuodesta eli vuodesta 1981 tuli Sipilälle vielä menestyksellisempi, sillä hän saavutti EM-pronssia Göteborgissa, jossa hän hävisi tällä kertaa välierissä Länsi-Saksan Erich Klausille, mutta otti pronssiottelussa selätyksen Neuvostoliiton Anatoli Kravtšenkosta. ja MM-hopeaa Oslon MM-kisoissa, joissa hän hän hävisi loppuottelussa Neuvostoliiton Gennadi Jermiloville.

Vuodesta 1982 ei tullut niin menestyksekäs kuin kaksi edellistä kautta. EM-kisoissa Varnassa hän hävisi ennen mitaliotteluita niukasti Ruotsin Gerry Svenssonille ja sijoituksena oli 5. sija. MM-kisoissa Katowicessä  Sipilä koki tappion ennen mitaliotteluita Romanian Ștefan Negrișanille loppusijoituksen ollessa 5. 

Vuodesta 1983 tuli Sipilän uran huippuvuosi. Ensin hän otti EM-pronssia Budapestissä pudottuaan loppuottelusta tappiolla Puolan Jerzy Kopańskille, mutta voitettuaan pronssiottelussa Romanian Negrișanin. Huippuhetki osui syksyllä Kiovan MM-kisoihin 1983. Hän aloitti urakkansa ottamalla Norjan Morten Sätrestä ylivoimaisen pistevoiton. Unkarin István Péterin Sipilä selätti, Kuuban Antonio Lopez ajettiin ulos, Romanian Negrișan hävisi ja Kanadan Douglas Yeats 9–0. Loppuottelussa vastaan tuli Iranin Mohammed Bana, jonka Sipilä kukisti ylivoimaisella pistevoitolla.Markku Siukonen ja Matti Ahola: Urheilun vuosikirja 5, s. 247. 1984.

 Lisää mitaleita - ei olympiakultaa 

Itäblokin jäätyä Neuvostoliiton johdolla pois Los Angelesin vuoden 1984 olympialaisista Sipilälle näytti olympiakulta olevan lähellä. Romania ei osallistunut boikottiin, joten sieltä oli tulossa vahva vastustaja Negrișan. Sipilän osalta kisat etenivät erinomaisesti eli tuli voitot mm. Ruotsin Gerry Svenssonista ja välierässä Yhdyvaltain James Martinezista. Loppuotteluvastustaja oli hieman yllättäen Jugoslavian Vlado Lisjak, jolle Sipilä koki selätystappion; Lisjak väänsi Sipilän ensin siltaan ja lopulta selälleen ajassa 0.57..

Olympiavuoden jälkeisestä vuodesta tuli Sipilälle enemmän välivuosi. Hän palasi EM- ja MM-areenoille kaudella 1986. Pireuksen EM-kisoissa hän kärsi ennen mitaliotteluita tappion Itä-Saksan Torsten Schlonskelle loppusijoituksen ollessa 6. Budapestin MM-kisoissa paini oli sitten menestyksellisempää, sillä Sipilä eteni loppuotteluun voittamalla mm. Itä-Saksan Schlonsken ja välierävaiheessa Norjan Morten Brekken. Loppuottelussa tuli tappio pistein 6-2 Neuvostoliiton armenialaiselle Levon Džulfalakjanille. Näin Sipilä sai aiempien MM-kullan ja -hopean lisäksi MM-hopean. MM-hopeaa pidettiin Sipilän uutena tulemisena painin huipulle.

Vuonna 1987 EM-kisat järjestettiin Suomessa Tampereella. Sipilä koki alkuotteluissa tappion Neuvostoliiton tšetšenialaiselle Aslaudin Abajeville, mutta eteni pronssiotteluun. Pronssiottelussa Sipilä voitti Romanian Petrică Căraren, ja saavutti näin neljännen EM-pronssin. Sipilä jätti syksyn MM-kisat väliin ja keskittyi tulevaan olympiavuoteen. Olympiavuotena Sipilä osallistui Kolbotnin EM-kisoihin. Siellä hän kukisti alkuotteluissa mm. Neuvostoliiton tšetšenialaisen Islam Dugutšijevin, mutta kärsi pistetappion edellisen vuoden EM-pronssiottelussa voittamalleen Petrică Cărarelle. Tämä tiesi Sipilälle pronssiottelua, jossa hän hävisi hieman yllättäen Ruotsin Lars Lagerborgille. Tuloksena siis 4. sija. Soulin olympiamatolla Sipilä eteni alkuotteluista voittaen mm. Jugoslavian Nandor Sabon, Norjan Morten Brekken ja Japanin Yasuhiro Okubon, mutta jo tunti Okubo-ottelun jälkeen välierävaiheessa vastaan tullut isäntämaa Etelä-Korean Kim Sung-Moon osoittautui liian vaikeaksi, ja näin Sipilä koki pistetappion 8-3 päätyen pronssiotteluun. Pronssiottelussa vastassa oli tuttu painija, Romanian Petrică Cărare, jonka Sipilä voitti pistein 7-3. Näin tuloksena toinen olympiamitali; tällä kertaa pronssinen.Painiliiton päävalmentaja Ilpo Seppälä totesi Soulin jälkeen Tapio Sipilästä: 

Sipilällä oli vielä vuoden 1988 aikana tarkoitus jatkaa uraa, mutta Soulin viimeistelyleirillä hän 
loukkasi olkapäänsä, eikä se alkanut parantua. Olympialaisissakin se puudutettiin joka otteluun. Siksi uran jatkamisesta 30-vuotiaana hänen oli helppo luopua.

Painijatyyppinä Sipilästä todettiin, että hän oli sarjansa alle 68 kg pisimpiä, ja siksi vastustajilla oli usein vaikeuksia hänen ottamisessaan. Toisaalta pituus on tiennyt sitä, että hänen täytyy pudottaa kiloja reilunlaisesti. Monen mielestä Sipilä onkin kehittänyt painonpudotuksesta taiteen. Muiden valittaessa nälkää ja janoa Sipilä jaksaa vain hymyillä.

 Uran jälkeinen aika 

Painiuransa aikaan Tapio Sipilä toimi Oulujoki Oy:n  palveluksessa. Kun ura päättyi, Sipilä kävi kurssit ja siirtyi Oulujoki Oy:öön kokopäivätoimiseksi palopäälliköksi. Oulujoki Oy:n palveluksessa Sipilä oli kaikkiaan 24 vuotta. 

Sipilä aloitti uuden työuran ravintoloitsijana 2004. Sen jälkeen on toiminut yrittäjänä ja palotorjuntavälineyrityksen aluevastaavana.

Sipilä oli uransa jälkeen muutaman vuoden TUL:n painivalmentajana. Jatkuva matkustus oli kuitenkin liikaa. 

Painiuran jälkeiseen aikaan mahtuu myös 1990-luvulla neljän vuoden pesti SDP:n edustajana Muhoksen kunnanvaltuustossa.

Sipilä sai elokuussa oman tähtensä Muhoksen torin Walk of Famelle. Myös Tähtiareenan sali on nimetty painijan mukaan. Syksyisin areenassa järjestetään Tapsan painit.

 Saavutuksia 

 olympiahopeaa Los Angelesissa 1984 (sarja 68 kg) Pihlaja 1994: s. 483.
 olympiapronssia Soulissa 1988 (sarja 68 kg) Pihlaja 1994: s. 484.
 MM-kultaa Kiova 1983 (sarja 68 kg) Pihlaja 1994: s. 489.
 MM-hopeaa Oslo 1981, Budapest 1986 (sarja 68 kg) 
 EM-pronssia Prievidza 1980, Göteborg 1981, Budapest 1983, Tampere 1987 (sarja 68 kg) Pihlaja 1994: s. 496.
 SM-kultaa 1976, 1980, 1982, 1983, 1986,Pihlaja 1994: s. 499–500. hopeaa 1978, 1979, 1981 ja pronssia 1984, 1985, 1987, 1988
 TUL:n vuoden urheilija 1980, 1981, 1983, 1984, 1986–1988

Lähteet

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Suomelle painin tuplakultaa Kiovassa

Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit
Luokka:Suomalaiset painivalmentajat
Luokka:Muhoksen kunnanvaltuutetut
Luokka:Vuonna 1958 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt