Mauno Koski

Mauno Yrjö Aulis Koski (21. helmikuuta 1930 Raisio – 2. marraskuuta 2005 Turku) oli suomen kielen ja kirjallisuuden professori Åbo Akademissa.

Ollessaan jatko-opiskelijana Koskella oli harvinainen mahdollisuus opiskella Tarton yliopistossa. Kosken tohtorinväitös oli vuonna 1967 Turun yliopistossa, ja hänen aiheenaan oli itämerensuomalaisten kielten hiisi-sanue. Sen jälkeen hän toimi jonkin aikaa suomen kielen vs. professorina sekä Turun että Tampereen yliopistossa. Vuonna 1971 hänet nimitettiin Åbo Akademin suomen kielen ja kirjallisuuden professoriksi.

Kosken tutkimuskohteisiin kuuluivat muun muassa murteet ja paikannimet. Myös semantiikasta hän julkaisi teoksia. Murteista Turun murre oli hänelle tärkeä. Koski oli Turkuseuran murrejaoston jäsen ja oli toimittamassa Turun murteen sanakirjaa Kummottos.

Mauno Koski oli nuoruudessaan myös huippu-urheilija. 19-vuotiaana Koski voitti Suomen mestaruuden 200 metrin juoksussa ja oli vuonna 1949 Suomen nopeimman miehen tittelin haltija. Koski pelasi myös jääkiekkoa SM-sarjassa kaudella 1952–1953 Turun Palloseurassa 7 ottelun verran ilman tehopisteitä. Kosken urheilijan ja kielitieteilijän ura yhdistyi, kun hän Paavo Karikon kanssa teki 1975 Paavo Nurmen elämäkerran Yksin aikaa vastaan.

 Teoksia 



Lähteet

Aiheesta muualla
 Mauno Kosken muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Luokka:Suomalaiset filologit
Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat
Luokka:Åbo Akademin professorit
Luokka:Suomalaiset professorit
Luokka:Vuonna 1930 syntyneet
Luokka:Vuonna 2005 kuolleet