Peter Green

Peter Green (syntyjään Peter Allen Greenbaum 29. lokakuuta 1946 Bethnal Green, Englanti – 25. heinäkuuta 2020) oli brittiläinen blues/rock-kitaristi ja Fleetwood Macin perustajajäsen.

Peter Green oli yksi niistä John Mayallin 1960-luvulla johtaman "rockin korkeakoulun" kautta maineeseen nousseista muusikoista, jotka loivat uraa myöhemmin omalla soolourallaan sekä kitaristeina että muusikkoina monissa maailmanmaineeseen nousseissa blues- ja rock-yhtyeissä.

 Lapsuus 
Peter Allen Greenbaum syntyi lokakuussa 1946 Lontoon East Endissä nelilapsisen työläisperheen nuorimpana lapsena. Hän kiinnostui kitaransoitosta ensi kerran 10-vuotiaana, kun hänen vanhempi veljensä toi kotiin halvan espanjalaisen kitaran. "Veljeni opetti minulle muutamia sointuja ja kiinnostuin soittamisesta." Aikaisia innostajia olivat Hank B. Marvin (The Shadows), blues-kitaristit Muddy Waters ja B.B. King sekä "jotkut vanhat juutalais-laulut." 

Greenbaum, joka 15-vuotiaana alkoi kutsua itseään Peter Greeniksi, soitti bassoa useissa amatöörikokoonpanoissa, kunnes vuonna 1966 kosketinsoittaja Peter Bardens pyysi häntä soittamaan yhtyeeseensä Peter B's Loonersiin. Tällöin hän 19-vuotiaana tapasi myös ensi kerran Mick Fleetwoodin, yhtyeen rumpalin. Loonerseissa Green soitti kolme kuukautta, kunnes liittyi jo samana vuonna John Mayallin johtamaan Bluesbreakers -yhtyeeseen. Hän oli ollut Bluesbreakers-kitaristi Eric Claptonin suuri ihailija ja kun Clapton lähti perustamaan Cream-yhtyettä, Mayall pestasi lupaavan, nuoren kitaristin korvaamaan yhtyeessä lähes jumalan maineeseen ("Clapton is God") nousseen muusikon.

 Fleetwood Mac 
Bluesbreakersissa saavuttamastaan suosiosta ja arvostuksesta huolimatta Green halusi kuitenkin perustaa oman yhtyeen ja jätti Bluesbreakersin jo ensimmäisen A Hard Road -albumin jälkeen. Green perusti vuonna 1967 yhdessä Mick Fleetwoodin (rummut), John McVien (basso) ja Jeremy Spencerin (kitara) kanssa Fleetwood Macin. Greenin paikan Mayallin yhtyeessä täytti Mick Taylor, joka taas tuli myöhemmin tunnetuksi The Rolling Stones -kitaristina. Greenin aikakaudella Fleetwood Mac soitti vanhoja blues-klassikoita, blues-rockia sekä lähinnä Greenin säveltämiä blues-pohjaisia teoksia, mutta Greenin lähdön jälkeen tyyli muuttui radikaalisti AOR-rockiksi. Blues-puristit pitävätkin Fleetwood Macia Greenin jälkeen täysin eri yhtyeenä, eikä sillä ole mitään tekemistä alkuperäisen Fleetwood Macin kanssa. Korkeimmalle sijalle Britti-listoilla ylsi yhtyeen debyytti-albumi, Peter Green’s Fleetwood Mac, ollen maaliskuussa 1968 sijalla 4., pysytellen listoilla yhteensä 37 viikkoa. Levy ylsi myös Suomessa top-10:iin.

Greenin aikana yhtyeen suurimpia hittejä olivat "Oh Well", "Man of the World", "The Green Manalishi" ja ennen kaikkea "Albatross", yksi rock-historian tunnetuimmista instrumentaaleista. Green kirjoitti Fleetwood Macille myös kappaleen "Black Magic Woman", josta tuli suuri hitti Santanan versiona.

 Sooloura ja muut yhtyeet 

Vuonna 1970 Green erosi Fleetwood Macista huume- ja mielenterveysongelmien vuoksi ja julkaisi kokeellisen soololevyn The End Of The Game (1970). Tämän jälkeen Green katosi musiikkikuvioista vuosiksi. Tammikuussa 1977 Green vieraili kirjanpitäjänsä luona haulikolla aseistautuneena uhkailemassa häntä suunniltaan siitä, että tekijänoikeuskorvauksia maksettiin yhä. Green pidätettiin, mutta vietiin psykiatristen tutkimusten jälkeen mielisairaalaan, jossa hänellä todettiin skitsofrenia. Green oli jonkin aikaa vahvassa lääkityksessä, mutta pääsi kotiin lääkäreiden päätettyä, että sairaalaympäristöstä oli enemmän haittaa kuin hyötyä toipumiselle.

Green julkaisi seuraavan levyn In The Skies vasta 1979. Muutaman tuotteliaan vuoden jälkeen hän katosi taas ja palasi musiikkielämään vasta 1990-luvun loppupuolella Peter Green Splinter Groupin myötä. Splinter Group julkaisi yhteensä 9 albumia vuosien 1997–2003 aikana. Yhtye vieraili Provinssirockissa 1997 ja Pori Jazzissa 2001.

Vuoden 2004 alussa Splinter Groupin kiertue ja uuden studio-albumin nauhoitukset keskeytettiin – Green jätti yhtyeen ja muutti Ruotsiin. Pian tämän jälkeen hän liittyi The British Blues All Stars -yhtyeeseen, jolle oli buukattu kiertue seuraavalle vuodelle. Kiertue kuitenkin keskeytettiin saksofonisti Dick Heckstall-Smithin kuoleman vuoksi.

Helmikuussa 2009 Green aloitti uudelleen soittamisen ja keikkailun, tällä kertaa kiertuekokoonpanolla Peter Green and Friends. Yhtyeeseen kuuluivat  Mike Dodd (laulu/kitara), Geraint Watkins (piano/koskettimet/laulu), Matt Radford (basso), Andrew Flude (rummut) ja Martin Winning (saxofoni). Kiertue ulottui vuoden 2010 puolelle asti.

 Peter Greenin diskografia 

 Fleetwood Mac 
 Studio- ja livealbumit 
 Peter Green´s Fleetwood Mac (1968) 
 Mr. Wonderful (1968)
 Blues Jam at Chess (1969) 
 Then Play On (1969)
 The Original Fleetwood Mac (1971)

 Fleetwood Mac -kokoelmia 
 The Pious Bird of Good Omen (1969)
 Black Magic Woman (1971)
 Greatest Hits (1971)
 English Rose (1976)
 Albatros - Fleetwood Mac with Christine Perfect (1977)

 Peter Greenin sooloalbumit 
 Studioalbumit 
 The End Of The Game (1970)
 In The Skies (1979)
 Little Dreamer (1980)
 Whatcha Gonna Do? (1981)
 White Sky (1982)
 Kolors (1983)
 A Case For The Blues (1984)

 Soolokokoelmia 
 Blue Guitar (1981)
 Legend (1981)
 Backtrackin (1990)
 A Rock Legend (1991)
 The Very Best of Peter Green (Wise Buy, 1998)

 Peter Green Splinter Group 
 Peter Green Splinter Group  (1997)
 The Robert Johnson Songbook (1998)
 Soho Session (1998)
 Destiny Road (1999)
 Hot Food Powder (2000)
 Time Traders (2001)
 Blues Don´t Change (2001)
 Reaching The Cold 100  (2003)
 The Best Of Peter Green Splinter Group (2006)

 Peter Green muiden levyillä 

John Mayall & the Bluesbreakers
 A Hard Road (1967)
 Blues From Laure Canyon (1968)
 Thru The Years  (kokoelma)
 Lookin´Back (kokoelma)

Gordon Smith
 Long Overdrive (1968)

Eddie Boyd
 7936 South Rhodes (1968)

Otis Spann
 Biggest Thing Since Colossus” (1969)

Shotgun Express
 Shotgun Express (196?)

Burning Hall Sunflower Blues BandTarckside Blues (1969)I Wish You Would (1970)

Jeremy Spencer
 Jeremy Spencer (1970)

Ansley Dunbar
 History Of British Blues (1973)

Steampacket
 The Steampacket (1973)
 The First Of The Supergroups (1977)

Duster BennettSmiling Like I´m Happy (1968)Bright Lights (1969)12 Dbs (1970)
 Fingertips (1974)

Memphis Slim
 At Lausanne (1974)

Peter BardensTheAnswer (1970)
 Vintage 69 (1976)

Gass
 Juju(1970)
 Gass (1979)

Mick Fleetwood
 The Visistor (1981)

B. B. King
 B.B.King in London (1971) Green soittaa kappaleessa “Caledonia”

Country Joe McDonaldHold On It´s Coming (1971)

Toe Fat2 (1971)

SAS Band
SAS Band (1997)

Dick Heckstall-Smith
Blues And Beyond (2001)

Peter Gabriel
Up (2003)

The Troggs
The Troggs (1975)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
Peter Green and Friends facebook
Saksalainen fan-club sivusto 
The Penguin Biographies
Peter Greenin Fleetwood Macin historia ja diskografia - Rytmimusiikin Syke
Fleetwood Mac / Peter Green Suomessa - Rytmimusiikin Syke
Peter Greenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Luokka:Englantilaiset kitaristit
Luokka:Brittiläiset bluesmuusikot
Luokka:Englantilaiset rockmuusikot
Luokka:Fleetwood Mac
Luokka:John Mayall & the Bluesbreakers
Luokka:Vuonna 1946 syntyneet
Luokka:Vuonna 2020 kuolleet