Nobelium

Nobelium (, aikaisemmalta tilapäiseltä nimeltään myös unnilbium) on keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jonka kemiallinen merkki on No ja järjestysluku 102. Alkuaine saatiin ensi kertaa muodostumaan kokeessa, jossa pommitettiin curiumatomeja hiili-ioneilla vuonna 1957. Nobeliumia on tuotettu vain hyvin pieniä määriä, eikä edes sen väristä olla varmoja; luultavasti se on hopeanvalkoinen tai metallinharmaa. Nobeliumin moolimassa on 259 u ja sulamispiste noin 1 100 K. Nimensä nobelium on saanut Alfred Nobelin mukaan. Nobeliumilla ei ole mitään tunnettua käyttöä tieteellisen perustutkimuksen ulkopuolella. Jaksollisessa järjestelmässä nobelium sijaitsee mendeleviumin ja lawrenciumin välissä. 

Nobeliumin kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia. Niistä vakaimman, 259No:n, puoliintumisaika on 58 min, ja epästabiileimman 250No:n vain 0,25 ms. Kaikkiaan isotooppeja on löydetty 12. Nobeliumin kemialliset ominaisuudet tunnetaan huonosti. Se muodostaa vesiliuoksissa yhdisteitä hapetusasteilla +3 ja +2, ja näistä hapetusasteen +2 yhdisteet ovat vakaampia.

 Historia 
Ensimmäisenä nobeliumin valmistamisesta raportoi tutkimusryhmä ruotsalaisen Nobel-instituutin laboratoriossa Tukholmassa vuonna 1957. He käyttivät syklotronia pommittamaan 244Cm-kohdetta hiili-13-ioneilla, millä saatiin aikaan 8,5 MeV alfasäteilyä kohteesta, jonka puoliintumisaika oli 10 minuuttia. Tätä koetta ei yrityksistä huolimatta saatu toistettua toisissa tutkimuslaitoksissa, mutta seuraavana vuonna 1958 Albert Ghiorson ryhmä Berkeleyn ydintutkimuslaboratoriossa onnistui valmistamaan nobeliumia eri menetelmällä.

Ennen nobeliumin löytämistä uskottiin, että muiden aktinoidien tavoin sen hapetusaste +3 olisi stabiilimpi liuoksissa. Kuitenkin Glenn Seaborg ennusti vuonna 1949, että +2 olisi myös poikkeuksellisen vakaa, koska No2+-ionin perustilan elektronikonfiguraatio [Rn]5f14 täyttää 5f14-kuoren. Kesti 19 vuotta ennen kuin tämä ennuste saatiin varmennettua kokeellisesti.

 Isotoopit 
Tunnettujen 12 isotoopin massaluvut vaihtelevat välillä 250–262, poikkeuksellisesti kuitenkin 261 puuttuu (katso taulukko). Näillä on yhteensä kolme ydinisomeeriä: 251mNo, 253mNo ja 254mNo. Pitkäikäisimmän isotoopin, 259No:n, puoliintumisaika on 58 minuuttia, mutta kemiallisissa analyyseissä käytetään yleensä isotooppia 255No, koska sitä on helpompi tuottaa tarvittavia määriä.
 Isotooppi  Puoliintumisaika  Hajoamistyyppi 250No  0,25 ms  SF 251No  0,8 s  α 251mNo  1,7 s  252No  2,27 s  α (73%), SF (27%) 253No  1,62 min  α 253mNo  31 s  254No  51 s  α 254mNo  0,28 s  IT (80%), α (20%) 255No  3,1 min  α (61,4%), EC (38,6%) 256No  2,91 s  α (~99,7%), SF (~0,3%) 257No  25 s  α 258No  1,2 ms  SF 259No  58 min  α (~75%), EC (~25%) 260No  106 ms  SF, α 262No  5 ms  SF
Lähde:

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 PubChem: Nobelium 
 Mindat: The Mineralogy of Nobelium 

 The Royal Society of Chemistry (RSC): Nobelium 
 PeriodicTable: Nobelium (No) 

Luokka:Alkuaineet