Vanhus ja meri

Vanhus ja meri () on yhdysvaltalaisen Ernest Hemingwayn pienoisromaani vuodelta 1952. Teos on kirjailijan kuuluisimpia. Kirjassa kuvataan allegorisesti ihmisen ja luonnon, elämän ja sen vääjäämättömän päättymisen yhteyttä. Hemingway sai teoksesta Pulitzer-palkinnon vuonna 1953.

 Juoni 

 Tarina 
Vanha kuubalaiskalastaja Santiago ei ole saanut kalaa 84 päivään ja lähtee kalastamaan yksin kauas ulapalle. Koukkuun tarttuu suuri marliini, jota Santiago alkaa väsyttää kalan vetäessä venettä kauemmas avomerelle. Kala pyristelee kolme päivää, mutta lopulta Santiago saa surmattua kalan ja lähtee viemään sitä maihin veneensä reunaan sidottuna, mutta hait hyökkäävät ja syövät sen paluumatkalla miehen ponnisteluista huolimatta. Maihin päästessä kalasta on jäljellä vain luuranko.

 Henkilöt 
Santiago asuu vaatimattomasti pienessä majassa. Hän on aiemmin toiminut kilpikonnalaivan tähystäjänä ja hänen suurena intohimonaan on amerikkalaisen baseballin seuraaminen. Erityisesti hänen esikuvansa on Joe DiMaggio. Santiago on taipuvainen filosofointiin ja näkee lopulta saamansa suuren kalankin inhimillisenä, tasaveroisena kilpakumppanina.

Santiagon ystävä ja oppipoika Manolin on erittäin uskollinen Santiagolle ja välittää tästä suuresti. Hän tuo vanhukselle ruokaa ja huopia yöksi sekä auttaa kalastusvälineiden kantamisessa. Isänsä tahdosta Manolin on siirtynyt toisen kalastajan oppiin. Hän kuitenkin kävi ensi kerran merellä Santiagon mukana.

 Taustaa 
Romaanin päähenkilön esikuvana pidetään Kanariansaarilla syntynyttä ja Kuubaan muuttanutta Gregorio Fuentesia (1897–2002), josta tuli Hemingwayn Pilar-veneen kapteeni 1930-luvun lopulla.

 Lähteet 

Luokka:Ernest Hemingwayn teokset
Luokka:Vuoden 1952 kirjat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit