Kuudes ristiretki

Kuudes ristiretki vuosina 1228–1229 oli ristiretkistä ensimmäinen, jota ei järjestetty suoranaisesta paavin määräyksestä. Sen johtaja keisari Fredrik II lähti joukkoineen Brindisistä kohti Syyriaa. Diplomaattisin keinoin hän saavutti suurta menestystä ja valloitti Jerusalemin, Nasaretin ja Beetlehemin kymmenen vuoden ajaksi. 

Fredrik II oli halunnut osallistua jo viidennelle ristiretkelle, mutta paavi Innocentius III ei ollut huolinut häntä mukaan koska pelkäsi auktoriteettinsa kyseenalaistamista. Vuonna 1225 Fredrik nai Jerusalemin kuningatar Jolanda II:n, joka oli Jerusalemin kuningaskunnan nimellisen hallitsija Jean de Briennen tytär. Tämän jälkeen Fredrikillä oli laillinen syy olla kiinnostunut kuningaskunnan valtaan palauttamisesta. 

Keisari Fredrik II lähti joukkoineen Brindisistä Syyriaan vuonna 1227 Gregorius IX:n ollessa paavina. Epidemian takia Fredrikin laivaston piti palata Italiaan. Ristiretkeläisvalan rikkominen antoi paaville syyn julistaa Fredrik kirkonkiroukseen. Tästä huolimatta Fredrik lähti uudelleen kohti Syyriaa, ja saapui Akkoon syyskuussa 1228.

Akkossa, joka oli Jerusalemin kuningaskunnan nimellinen pääkaupunki, oli erilaisia mielipiteitä Fredrik II:sta. Hänen oma armeijansa ja iso osa ylimystöstä tuki häntä, mutta patriarkka, Temppeliherrat ja monet tavalliset kansalaiset eivät häntä tukeneet. Tämä liittyi yleiseurooppalaiseen jakaantumiseen paavin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kannattajiin. Fredrik sai kuitenkin kaupungin yhtenäistymään.

Tämän jälkeen keisari Fredrik siirsi kaikki kokoonsaamansa joukot Akkosta Jaffaan ilmaisten näin selvästi, että hänen aikomuksenaan oli hyökätä linnoittamattomaan Jerusalemiin. Egyptin sulttaani Al-Kamil Muhammad al-Malik tarjosi nopeasti sopimusta, josta Fredrik ei koskaan voinut kieltäytyä. Vuoden 1229 Jaffan sopimuksella Fredrik sai Jerusalemin, Betlehemin, Nasaretin ja muutamia muita pyhiinvaeltajain kunnioittamia paikkakuntia sekä pyhiinvaeltajien tien Jaffaan. Jerusalemia ei linnoitettu, koska muslimit saivat oikeuden valvoa Temppelivuorta ja sen moskeijoita. Lisäksi sovittiin kymmenen vuoden rauhasta. Näin Fredrik pääsi ratsastamaan Jerusalemiin kuninkaana, vaikkakin hän oli sijaishallitsija, sillä hänen alaikäinen poikansa Konrad IV oli perinyt Jerusalemin kruunun äidinisältään. Maansa menettänyt paavi Gregorius IX ei kyseistä sopimusta hyväksynyt, koska hänen mukaansa muslimeja vastaan piti taistella eikä tehdä heidän kanssaan kauppoja.Bertrand Russell: Länsimaisen filosofian historia poliittisten ja sosiaalisten olosuhteiden yhteydessä varhaisimmista ajoista nykyaikaan asti, 1. osa , s. 524, WSOY 1992, 

Keisari Fredrik II:n esimerkin mukaisesti myöhemmätkin kuninkaat tekivät omia ristiretkiään odottamatta paavillista siunausta. Ranskan kuningas Ludvig IX teki kaksi ja Englannin prinssi Edvard teki yhden ristiretken.

 Lähteet 

Luokka:Ristiretket
Luokka:1220-luku