Erkki Lepokorpi

Erkki Valdemar Lepokorpi (26. toukokuuta 1930 Tampere – 26. marraskuuta 2001) oli tamperelainen kirjailija. Alun perin hän oli laivaston soittokunnassa oppinsa saanut muusikko. Musiikista ei kuitenkaan tullut hänen elämänuraansa, vaan hän toimi Kansan lehden ilmoitustoimittajana. Hän oli päätoimensa ohella pitkään keikkamuusikkona, mutta lopetti keikkailun kiinnostuttuaan kirjoittamisesta 1960-luvun alussa. Työnsä Kansan Lehdessä hän jätti 1978. Lepokorpi avioitui loviisalaisen Synnöve Bergströmin kanssa 1948. He saivat yhden lapsen Karl-Erik Valdemar Lepokorven 10.04.1949.

Lepokorven pääteokset olivat romaanit Jumalauta meitä ammutaan (1972) ja Käy ruusutkin kukkimaan (1977). Ne kuvaavat sisällissotaa punaisten puolelta. Ensin mainittua voi pitää jälkimmäisen esiversiona: kirjailijalla on jo tietoa ja materiaalia sisällissodasta, mutta hän upottaa sotatapahtumien kuvaamisen sanomalehtimaailmaan. Romaanin päähenkilö kirjoittaa ilmoituspäällikön työnsä ohessa romaania, jonka työniminä ovat Taistelu Tampereesta ja Jumalauta meitä ammutaan. 

Romaani Käy ruusutkin kukkimaan kuvaa tarkasti kansalaissotaa pispalalaisten punakaartilaisten näkökulmasta. Tapahtumat käynnistyvät suurlakkoaikana ja vievät aina valkoisten piirittämälle Tampereen raatihuoneelle huhtikuussa 1918. Kuvaus on tarkkaa: hän kuvaa petosta ja kaaosta, joskin myös ystävyyttä ja arjen sankaruutta. Romaania edelsi samanniminen ja karsitusti lähes samansisältöinen näytelmä, joka sai ensi-iltansa Tampereen Työväen Teatterissa 4. maaliskuuta 1976. 

Romaani Käy ruusutkin kukkimaan avaa laajan näkökulman Suomen sisällissotaan, Punaisten pohjoisen rintaman esikuntaan Tampereella ja taisteluihin punaisten pohjoisen rintaman alueella. Monet historialliset suomalaiset ja venäläiset henkilöt heräävät romaanissa henkiin. Punaisten sodanjohdon sankariksi nousee harrastelijanäyttelijä-vahtimestari, kotkalainen Hugo Salmela. Hän pystyy luomaan niin kovan vastuksen valkoisen puolen sotilaallisesti ylivoimaisen kompetentille voimalle, että sisällissodan Tampereen ratkaisutaistelusta muodostuu lajissaan siihen asti suurin taistelu Pohjoismaissa. Lepokorpi kuvaa myös omien tuoreiden tietojensa pohjalta, kuinka Salmela haavoittuu kuolettavasti tehtävänsä ääressä 23. maaliskuuta 1918. Kirjailija teki laajoja tutkimuksia ja haastatteluja romaaniaan varten ja teos tuo oman merkittävän lisän ja näkökulman siihenastiseen sisällissotakirjallisuuteen. Romaanit Rautakoura ja Pulmunen sekä Lasikuisti ovat Käy Ruusutkin kukkimaan -romaanin jatko-osia ja kuvaavat sisällissodan jälkeistä aikaa.

Lepokorpen kirjojen miljööt sijoittuivat vahvasti Tampereelle.

 Tuotanto 
 Kivi kädessä, romaani 1965
 Keikat, romaani 1967
 Hatkat, romaani 1969
 Jumalauta meitä ammutaan, romaani 1972
 Käy ruusutkin kukkimaan, näytelmä 1976
 Käy ruusutkin kukkimaan, romaani 1977
 Sista striden det är, romaani 1979
 Rautakoura ja Pulmunen, romaani 1980
 Lasikuisti, romaani 1982
 Sanoivat Urpon sammuneen, lehtikustantaja Urpo Lahtisen muistelmat 1983
 Riipat, näytelmä 1985
 Pure messinkiä, romaani 1986
 Lemmon lempoinen Lempäälä, kaksiosainen näytelmä 1989
 Urkuparvelta pudonneen uusi tuleminen, romaani 1992

 Palkinnot 
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1969, 1972, 1977, 1980
 Väinö Linnan rahaston apuraha 1971
 Valtion  kohdeapuraha kansalaissotaa käsittelevän materiaalin keruuseen 1975
 Valtion kirjallisuustoimikunnan yksivuotinen apuraha 1976
 Valtion kirjallisuustoimikunnan kolmivuotinen apuraha 1978

 Lähteet 

 Heikki Mäkelä: Miksi punakaarti hävisi? Punakaartin häviön syitä Erkki Lepokorven romaanin Käy ruusutkin kukkimaan valossa. Pro gradu -tutkielma. Kirjallisuuden ja musiikkitieteen laitos/kotimainen kirjallisuus. Turun yliopisto 1985.

Aiheesta muualla
 Ylen Elävä arkisto: Erkki Lepokorven Keikka-näytelmä karisti hohdon tanssimuusikkojen taiteilijaelämästä

Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1930 syntyneet
Luokka:Vuonna 2001 kuolleet