Eurovision laulukilpailu 1956

Eurovision laulukilpailu 1956 järjestettiin torstaina 24. toukokuuta 1956 pienikokoisessa Teatro Kursaalissa Luganossa Sveitsissä.O’Connor 2006, s. 8. Laulukilpailu oli historiansa ensimmäinen. Euroopan yleisradiounioni oli suunnitellut jonkinlaista ohjelmamuotoa jäsenmaidensa välille, ja Italian San Remon festivaalien inspiroimana päätettiin järjestää iskelmälaulukilpailut.Muurinen 2007, s. 8. Kilpailun juonsi Lohengrin Filipello. 

Koska kilpailun lopputuloksia ei koskaan julkistettu, heräsi epäilyksiä siitä, että tulokset oli mahdollisesti väärennetty. Epäilyksiä lisäsi se, että kaksi sveitsiläistuomaria äänesti luxemburgilaisten puolesta.

 Osallistujat 
Kilpailuun osallistui seitsemän maata, jotka olivat Sveitsi, Luxemburg, Alankomaat, Belgia, Saksan liittotasavalta, Italia ja Ranska. Myös Tanskan ja Ison-Britannian oli tarkoitus osallistua, mutta niiden ilmoittautuminen myöhästyi. Sen vuoksi ne jäivät pois kilpailusta, mutta näyttivät kuitenkin finaalin televisiossa.

Voittajaksi selviytyi Sveitsin edustaja Lys Assia laulullaan ”Refrain”. Vain voittaja julistettiin, muiden maiden tuloksia (sijoituksia ja pisteitä) ei julkaistu. Finaalista on olemassa äänite, mutta niukasti kuvamateriaalia. Vain voittajan esityksestä on olemassa kuvanauha. Voiton selvittyä Assia esitti laulunsa uudelleen, ja se tapa on jäänyt elämään Eurovision laulukilpailuun. Sveitsin kahdesta kappaleesta ”Das Alte Karussell” laulettiin saksaksi ja ”Refrain” ranskaksi. Muiden maiden molemmat kappaleet laulettiin samalla kielellä. Tämän vuoden laulukilpailu on vuoden 1958 lisäksi jäänyt ainoaksi vuodeksi, jolloin yhtään kappaletta ei laulettu englanniksi.

 Kilpailutapa 
Jokaisella maalla oli kaksi laulua, joiden valitsemiseksi osallistujamaissa oli järjestetty televisioidut karsinnat ennen finaalia. Myöhemmin Eurovision laulukilpailuissa ei ole saanut osallistua useammalla kappaleella samana vuonna. Äänestys oli laulukilpailun historian ainoan kerran salainen. Jokainen maa oli lähettänyt paikan päälle kaksi tuomaria arvioimaan laulut, mutta voittajan valintatavasta ei ole tietoa. Luxemburgia edusti kaksi sveitsiläistuomaria. 

 Säännöt 
Osa ensimmäisen kilpailun säännöistä on edelleen käytössä, mutta muutoksiakin on vuosien varrella tapahtunut paljon. Vuonna 1956 kilpailukappaleet tuli esittää sekä laulun että säestyksen osalta suorana eikä nauhalta.O’Connor 2006, s. 9. Esiintyjämäärää ei ollut rajoitettu eikä myöskään kappaleen kestoa. Laulut voitiin periaatteessa esittää millä kielellä tahansa, mutta yleisesti oli pidetty selvänä, että laulut esitetään jollain maan virallisista kielistä. Viralliseksi sääntö tuli vasta vuonna 1966, jolloin Ruotsi oli laulanut edellisen vuoden kappaleensa englanniksi, sääntö oli voimassa vuoteen 1972 asti ja uudelleen vuosina 1977–1998. Maiden omiin karsintoihin sai lähettää vain ennen julkaisemattomia, esittämättömiä ja levyttämättömiä kappaleita, joista jokainen maa valitsi edustajansa parhaaksi katsomallaan tavalla.

 Esiintyjät ja tulokset 

Sveitsi julistettiin voittajaksi, mutta muiden laulujen sijoituksia ja pisteitä ei julkistettu.Kappale- ja esiintyjäluettelon lähde: O’Connor 2006

 Kapellimestarit 
Vuodesta 1956 vuoteen 1998 kilpailussa musiikin soitti orkesteri, jota johtamaan jokainen maa valitsi oman kapellimestarin. 1956 jokaisen maan molemmat esitykset johti sama kapellimestari. Ylikapellimestari Fernando Paggi johti isäntämaa Sveitsin lisäksi Alankomaiden ja Saksan molemmat esitykset. Belgialla, Ranskalla, Luxemburgilla ja Italialla oli oma kapellimestari mukana.
  - Fernando Paggi
  - Fernando Paggi
  - Léo Souris
  - Fernando Paggi
  - Franck Pourcel
  - Jacques Lassry
  - Gian Stellari

 Lähteet 
 John Kennedy O’Connor: Euroviisut - virallinen historia. Ajatus Kirjat 2006. 
 Anna Muurinen: Euroviisut - Kisastudion käsikirja. Nemo 2007. 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 


*