Osamu Dazai

Osamu Dazai (), oik. Shūji Tsushima (; 19. kesäkuuta 1909 Kanagi, Aomorin prefektuuri – 13. kesäkuuta 1948 Mitaka, Tokio) oli japanilainen kirjailija. Dazain pääteos Ei enää ihminen (Ningen shikkaku, 1944) kertoo syrjäytymisestä 1930-luvun japanilaisessa yhteiskunnassa. Hänen muuta tuotantoaankin sävyttää pessimismi ja tarkka yhteiskuntakuvaus. Dazain synkkä, sarkastinen sävynsä kuvaa sodanjälkeisen Japanin sekasortoa, jolloin perinteiset arvot menettivät merkityksensä ja nuorempi sukupolvi hylkäsi menneisyyden nihilistisesti. 

 Elämä ja ura 
pienois|pysty|vasen|Dazai lukion valokuvassa.
Dazai syntyi Pohjois-Japanissa varakkaan maanomistajan ja poliitikon kuudentena poikana kesäkuussa 1909. Hän käytti usein taustaansa aineistona teoksissaan. Vaikka Dazain teokset ovatkin usein synkkiä, tunnetaan hänet myös huumoristaan, joka toisinaan lähestyi farssia.

Dazain ensimmäinen novellikokoelma Bannen (1936) osoitti hänen olevan monipuolinen kirjoittaja, joka hallitsi useita tyylejä ja aiheita. Hän kallistui kuitenkin shishōsetsu-tyyliin, mistä lähtien kirjailijan oma persoona heijastui useimpiin hänen fiktiivisiin hahmoihinsa.

Dazai suhtautui syvällisesti kirjalliseen työhönsä, eikä hänen tarinansa olleet pelkkiä tunnustuksellisia kertomuksia. Siitä huolimatta hänen taiteellisuutensa jäi usein hänen elosteluunsa kohdistuneen laajan julkisuuden takia varjoon, mikä teki Dazaista erityisen houkuttelevan hahmon nuorelle lukijakunnalle.

Dazai tuotti lähes ainoana japanilaisena kirjailijana toisen maailmansodan vuosina 1941–1945 teoksia, joilla oli todellista kirjallista arvoa. Otogi zōshi (1945) sisälsi uusia versioita perinteisistä saduista. Tsugaru (1944) oli syvästi myötätuntoinen kunnianosoitus hänen synnyinseutunsa muistolle.

Dazain sodanjälkeisten teostensa Laskeva aurinko (Shayō, 1947), Biyon no tsuma (1947) ja Ei enää ihminen (Ningen shikkaku, 1948) sävy muuttui yhä epätoivoisemmaksi, mikä heijasti kirjailijan omaa henkistä kriisiä. Useiden aiempien epäonnistuneiden yritysten jälkeen Dazai teki itsemurhan kesäkuussa 1948 heittäytymällä Tamajoen kanaaliin rakastajattarensa kanssa. 

 Suomennettuja teoksia 
 Laskeva aurinko. (Shayō, 1965) englannista suom. Kyllikki Härkäpää. Weilin + Göös, 1965
 "Vasaroinnin ääni". (Tokatonton, 1969) Teoksessa: Shōsetsu : japanilaisia kertojia, toim. Veikko Polameri. Helsinki: Otava 1983 

  Uusi laitos Basam 2026 



  (ennakkotieto)
  (ennakkotieto)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Japanilaiset kirjailijat
Luokka:Itsemurhan tehneet
Luokka:Vuonna 1909 syntyneet
Luokka:Vuonna 1948 kuolleet