Suomen muinaiskaupungit

Suomen muinaiskaupungeilla tarkoitetaan rautakauden ja varhaiskeskiajan kauppapaikkoja tai orastavia muinaiskaupunkeja joiden olemassaoloa koskevia tulkintoja on esitetty arkeologisten tutkimusten, perimätiedon ja paikannimistön perusteella, mutta joista ei välttämättä vallitse laajaa yksimielisyyttä tutkijoiden keskuudessa. 

Muinaiskaupungeiksi on esitetty Halikon Rikalaa, Kokemäen Teljää, "Vanain kaupunkia" nykyisessä Hämeenlinnassa, Unajaa (Unio) Rauman edeltäjänä, sekä mahdollisesti Turkua edeltänyttä Koroista. Jotkut tapaukset perustuvat yksittäiseen tulkintaan, eikä arkeologista aineistoa ole välttämättä paljoakaan. Kuitenkin muun muassa Unto Salo on arvellut, että Suomeen perustettiin jo 1000-luvulla kaupungeiksi nimitettyjä kauppapaikkoja. Muinaiskaupungit olivat arvelujen mukaan kaupunkien esiasteita, joissa kauppiailla saattoi olla kiinteitäkin asuntoja ja varastorakennuksia. Kaupunki-sana on skandinaavista alkuperää. Varmuudella on voitu paikallistaa yksi viikinkiaikainen kauppapaikka Hiittisten saarella. Paikalta on löydetty kaupankäyntiin liittyvää esineistöä, kuten punnuksia ja rahoja sekä uhripaikka, keskiaikainen kappeli ja hautausmaa.
pienoiskuva|Rikalan Linnamäki, jolla on sijainnut rautakautinen muinaislinna.

Koroisista on tehty runsaasti löytöjä, mutta ne voivat liittyä myös alueen tunnettuun kirkolliseen historiaan. Kaakkois-Suomessa sijaitsevia Vehkalahtea ja Virolahtea kutsutaan varhaisissa 1300-luvun lähteissä kaupunkiin viittaavalla latinankielisellä termillä civitas, mutta näiden tapauksessa kyseessä on ollut mahdollisesti lähinnä kauppapaikka. Rikalaa kutsuttiin vielä 1800-luvun lopussa kansan kielessä kaupungiksi tai Rikalan kaalikaupungiksi. Sieltä on löytynyt Rikalan muinaislinnan lisäksi myös rikas ristiretkiaikainen ruumiskalmisto.

Hämeenlinnan Varikonniemessä on ollut rautakautinen asuinalue. Tutkijat eivät kuitenkaan ole yksimielisiä siitä, edustiko se kaupunkimaista asutusta. Alueelta on tutkimusten perusteella kuitenkin löydetty tiheästi asuttu kauppapaikka ja käsityöläiskeskus, joka on ympäröity todennäköisimmin kiviperustusteisella puuvarustuksella. Pohjoisosassa, varsinaisen asuinpaikan ulkopuolella on satamaksi tulkittu, padolla tai laiturilla suojattu, rantautumispaikka. 

1200-luvulla saksalainen käsitys kaupungeista kaupunkioikeuksineen levisi Suomeen. Ensimmäisenä virallisena kaupunkina pidetään Turkua. Uusien kaupunkien perustamisen myötä oletetut muinaiskaupungit ehkä kuihtuivat vähitellen saavuttamatta virallisen kaupungin asemaa. Toisaalta asutus on Suomessa säilynyt samoilla alueilla monissa paikoissa kuitenkin vuosisadasta toiseen. Esimerkiksi Turkua ei perustettu asumattomalle maalle, vaan paikalla on sijainnut luultavasti talonpoikaiskylä.

Muinaiskaupungeiksi esitettyjä

Hahlo (Kokemäki)
Hiittinen
Kurkela (Nousiainen)
KalantiLehtosalo-Hilander, s. 345.
Koroinen (Turku)
Kyrksundet (Hiittinen)
Laatokanlinna (venäläinen)Lehtosalo-Hilander, s. 317.
Käkisalmi (nyk venäläinen)
Ragvalda (Ulvila)
Ravattulan Ristinmäki (Varsinais-Suomi, Kaarina) 
Rikala (Varsinais-Suomi, Halikko)Lehtosalo-Hilander, s. 388.
RäisäläLehtosalo-Hilander, s. 378–379.
Sauvala (Varsinais-Suomi, Lieto)
Teljä (Kokemäki)
Vanajan kaupunki (Hämeenlinna)

Lähteet

*