Arvo Pärt

Arvo Pärt (s. 11. syyskuuta 1935 Paide) on virolainen säveltäjä. Pärt tunnetaan keskiaikaisista musiikkivaikutteistaan sekä niin sanotun tintinnabuli- eli kulkustyylin sävellyksistä.

 Henkilöhistoria 
Pärt varttui Paidessa ja Rakveressa, jossa hän kävi musiikkikoulun. Sittemmin hän opiskeli tallinnalaisessa musiikkikoulussa opettajanaan Veljo Tormis, mutta hänen opintonsa keskeytyivät hetkeksi Neuvostoliiton pakollisen asepalveluksen myötä. Sen suoritettuaan Pärt opiskeli säveltämistä Tallinnan konservatoriossa vanhemman polven virolaisen säveltäjän Heino Ellerin oppilaana ja valmistui vuonna 1963. Hänen uransa alkoi jo hänen opiskeluvuosinaan 1950-luvun lopulla. Hänestä tuli nopeasti huomattava nimi Viron musiikkimaailmassa. 1970-luvun alussa hän avioitui Nora-nimisen naisen kanssa ja liittyi ortodoksiseen kirkkoon. Tässä etsivässä elämänvaiheessaan hän kehitti tintinnabuli-tyylinsä, jossa olevat uskonnolliset vaikutteet aiheuttivat ongelmia neuvostoviranomaisten kanssa, joiden kanssa hänellä oli ollut kahnauksia jo aiemminkin. Hän joutui muuttamaan Virosta pois vuonna 1980. Ensin hän asui perheineen Wienissä, josta he muuttivat seuraavana vuonna Berliiniin. Viron itsenäistyttyä Neuvostoliitosta vuonna 1991 Pärt alkoi taas työskennellä Virossa. Hän palasi asumaan Viroon vakituisesti vuonna 2010.

Viron presidentti Arnold Rüütel myönsi Pärtille 6. helmikuuta 2006 Viron Valtionvaakunan ritarikunnan 1. luokan kunniamerkin (suurristi). Dorian Supin on ohjannut säveltäjästä dokumenttielokuvan Arvo Pärt: 24 Preludes for a Fugue. Vuonna 2010 Laulasmaalle perustettiin Arvo Pärt -keskus. Pärtille on myönnetty kunniatohtorin arvo kolmestatoista yliopistosta, muun muassa Oxfordista.

Suomessa säveltäjä on vieraillut muun muassa hiljentymismatkoilla Valamon luostarissa.

 Pärtin musiikki 
Uransa alkuvaiheilla 1950-luvun lopulla ja 1960-luvulla Pärt kokeili erilaisia 1900-luvun taidemusiikin modernistisia tyylejä. Hänen sittemmin ominainen sävellystyylinsä tintinnabuli (lat. pienet kellot), jota on suomennettu kulkustyyliksi tai kellotyyliksi, kehittyi 1970-luvulla. Hän ei ollut tyytyväinen aiempaan musiikkinsa, josta hän koki puuttuvan hengellistä syvyyttä. Tintinnabuli-tyyli muodostui puhtautta ja yksinkertaisuutta etsivässä prosessissa vuosien aikana, jossa vaikuttivat ortodoksisuus, gregoriaaninen kirkkolaulu ja renessanssin polyfonia. Tintinnabuli on pelkistetty ilmaisutyyli, jossa melodia ja kolmisointu yhdistyvät toisiaan täydentäväksi kokonaisuudeksi. Pärt on käyttänyt kuorolauluun usein latinankielisiä uskonnollisia tekstejä. 1990-luvulla hän alkoi hyödyntää myös ortodoksisia tekstejä.  

Pärt omisti neljännen sinfoniansa (lisänimeltään Los Angeles) ”kaikille Venäjän vangituille, joilta on viety heidän oikeutensa”. Esa-Pekka Salonen johti sinfonian kantaesityksen Los Angelesin filharmonikkojen konsertissa 2009.

Pärtin persoonalliset, tunteisiin vetoavat teemat ovat kiehtoneet elokuvantekijöitä kautta maailman. Virolaissäveltäjän musiikkia onkin käytetty sadoissa elokuvissa.

 Teoksia 
pienoiskuva|Arvo Pärt (2011).
Perpetuum mobile (1963)
 Sinfonia nro 1 (1964)
 Kollaasi teemasta B-A-C-H (1964)
 Sinfonia nro 2 (1966)
 Sellokonsertto Pro et Contra (1966)
 Credo (1968)
 Sinfonia nro 3 (1971)
Alinalle (Für Alina, 1976)
 Tabula rasa kahdelle viululle, preparoidulle pianolle ja kamariorkesterille (1977)
 Fratres (1977)
 Cantus Benjamin Britteni mälestuseks (1977)
Variatsioonid Arinuška tervekssaamise puhul (1977)
Peegel peeglis (1978)
Passio (1982)
Te Deum (1984)
Stabat Mater (1985)
 Magnificat (1989)
 2 slawische Psalmen (1984)
 Stabat Mater (1985)
Festina lente (1988)
 Miserere (1990)
 Berliner Messe (1990)
Siluani laul (1991)
Litaania (1994)
 Dopo la vittoria (1996)
I am the true vine (1996)
Kanon pokajanen kuorolle (1996)
Missa syllabica kuorolle ja uruille (1996)
Triodon (1998)
Como anhela la cierva sopraanolle ja sinfoniaorkesterille (1999) 
 ... which was the Son of... (2000)
My heart's in the Highlands (2000)
Nunc dimittis (2001)
Littlemore Tractus (2001)
Salve Regina (2002)
 Da pacem Domine (2004)
 Sinfonia nro 4 Los Angeles (2009)

 Kirjallisuutta 
 Hillier, Paul: Arvo Pärt. Oxford University Press, 1997. . 

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Arvo Pärt (koko sävellystuotanto vuoteen 2012 asti listattuna suomalaisia tiedonhakijoita ajatellen).
 Arvo Pärt 24 prelüüdi ühele fuugale (Internet Movie Database).

Luokka:Virolaiset säveltäjät
Luokka:Neuvostoliittolaiset säveltäjät
Luokka:Vuonna 1935 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt