Isolumme

Isolumme tai valkolumme (Nymphaea alba tai Nymphaea alba subsp. alba) on lähinnä Euroopassa tavattava kelluslehtinen vesikasvi. Suomessa esiintyvistä lummelajeista se on suurikokoisin.Retkeilykasvio 1998, s. 64. Toisinaan pohjanlummetta pidetään omana lajinaan, mutta muun muassa Pohjoismaissa se luokitellaan nykyään isolumpeen (valkolumpeen) alalajiksi.

Isolumpeen, kuten muidenkin lumpeiden, punakukkaiset muodot ovat Suomessa rauhoitettuja.

 Lajikuvaus 
Monivuotisen isolumpeen juurakko on pitkä ja jokseenkin vaakasuora. Veden alla olevat uposlehdet ovat pitkänpyöreitä, sileitä ja lyhytruotisia. Kelluslehtien lehtiruodit ovat pitkiä, paksuja ja liereitä, isoja ilmaonteloita on neljä kappaletta. Verkkosuoninen lehti on päältä kiiltävä ja vihreä, alta väri vaihtelee vihreästä punaviolettiin. Lehtilapa on 10–30 senttimetriä pitkä, pyöreähkö, paksu ja tasainen. Lavan tyviliuskat ovat usein toisistaan loittonevia, tylpähköjä ja pituudeltaan alle puolet muun lavan pituudesta.Retkeilykasvio 1998, s. 63–64.

Isolumpeen kukat ovat 10–15 cm leveitä ja muodoltaan puolipallomaisia. Kukan verhiö on nelilehtinen. Teriö on väriltään valkoinen, joskus myös punertava tai kokonaan punainen. Kukkapohjus kapenee loivasti kukkaperäksi ja on leveydeltään 1/5–1/4 verhiön pituudesta. Verholehdet ovat vedenpinnan myötäisiä ja suikeita. Terälehdet ovat kapeita, pitkiä ja harittavia. Kukan sikiäin on osittain kehänalainen. Heteen palhot ovat pitkiä, sisimmät ponsien levyisiä, tasalevyisiä ja väriltään tavallisesti vaaleankeltaisia. Läpikuultavat siitepölyhiukkaset ovat 30–34 µm pitkiä, pallomaisia ja niiden pinnalla on nystermiä ja lähes aina myös tappeja. Luottisäteitä on tavallisesti 15–20. Suomessa isolumme kukkii kesä–syyskuussa. Lumpeenkukka tuoksuu makealle, hiukan saippuaiselle, ja houkuttaa paljon hyönteisiä. Kukinnan jälkeen kukkaperä kiertyy ja vetää hedelmän upoksiin kypsymään. Siemenet ovat 4–6 mm pitkiä. Siemenkota kypsyy syksyllä ja hajoaa kelluviksi kappaleiksi, jotka leviävät pitkin vesistöä ja vajoavat lopulta pohjaan itämään. Lumpeen kukka sulkeutuu yöksi ja pilvisen sään takia joskus päiväsaikaankin.Lasse J. Laine: Suomen luonto-opas, s. 83.

Isolumme on yksi valkolumpeen alalajeista, ja se muistuttaa paljon toista alalajia pohjanlummetta (N. alba subsp. candida). Alajien välimuodot ovat yleisiä. Iso- ja pohjanlumpeen risteymän nimi on näkinlumme (Nymphaea × borealis).

 Myrkyllisyys 
Isolumme on kaikkien lumpeiden tavoin kokonaan myrkyllinen. Lumpeissa aktiivisena aineena toimii nufariini-niminen alkaloidi. Myrkytyksen seurauksena on hengitysvaikeuksia ja kiihotus/levottomuustiloja. Lumpeissa on myös ranunkuliinia, joka on solumyrkky.

 Levinneisyys 
Isolummetta tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Etelä-Espanjaa, Islantia, Fennoskandian keski- ja pohjoisosia sekä Pohjois-Venäjää. Lisäksi lajia tavataan paikoitellen Turkissa ja Lähi-idässä. Suomessa isolummetta tavataan paikoin yleisenä Etelä- ja Itä-Suomessa, lähinnä linjan Ahvenanmaa–Pohjois-Karjala itäpuolella.

 Elinympäristö 
Isolumme kasvaa pehmeäpohjaisissa, mutaisissa lammissa sekä suojaisissa järven lahdissa ja murtovetisissä merenlahdissa. Suomessa isolumme on pohjanlumpeen tavoin suuresti taantunut. Suurin syy tähän on 1920-luvulla Suomeen turkiseläimeksi istutettu piisami, jonka mieliravintoa lumpeiden juurakot ovat.Kuopion katoava kasvimaailma 2002, s. 43.

 Käyttö 
Kuivattua ja jauhettua isolumpeen juurakkoa on kasvin myrkyllisyydestä huolimatta käytetty ainakin Ruotsissa hätäravintona sen tärkkelyspitoisuuden vuoksi. Isolumme on myös rohdoskasvi, sillä sen kukan valkoisista verholehdistä valmistetulla teellä on todettu olevan sedatiivisia eli rauhoittavia vaikutuksia ihmiskehoon.Suomen terveyskasvit 1982, s. 149.

 Muuta 
Isolumme on Ruotsin Södermanlandin maakunnan maakuntakukka.

 Katso myös 
 ulpukka (Nuphar lutea)

 Lähteet 
 Kuopion katoava kasvimaailma. Toim. Renvall, Pertti & Fagerstén, Reino & Knuutinen, Jorma & Vainio, Outi. Kuopion luonnontieteellisen museon julkaisuja 6. Kuopio 2002.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Helsinki 1982.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Espoo 2010.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2022: Isolumpeen (Nymphaea alba) levinneisyys Suomessa.

Luokka:Lumpeet