Megafauna

Megafauna on yhteisnimi suurikokoisille maaeläimille. Suurikokoisen rajana on pidetty joko sataa kiloa tai sataa paunaa (100 lb, noin 45 kiloa). Sanaa käytetään etenkin jääkaudella eläneistä, sittemmin sukupuuttoon kuolleista lajeista. Myös nykyään eläviä suurikokoisia kesyttämättömiä eläimiä, kuten norsuja ja leijonia voidaan pitää megafaunana.

Jääkauden megafauna

Viimeisen jääkauden (Euroopassa Veiksel-jääkauden) megafauna oli jääkauden oloihin sopeutunut suureläimistö.Eronen 1991 s. 208. Siihen kuuluivat mammutti, villasarvikuono, saiga-antilooppi, myskihärkä, peura, biisoni, arovisentti, hevonen, kameli, luolahyeena, luolaleijona ja luolakarhu,Eronen 1991, s. 200–202. sekä harmaakarhu, jääkarhu, susi, villikoira ja niin edelleen. Merkittävä osa pleistoseenin magafaunasta hävisi pleistoseenin lopussa ja holoseenin alussa. Tämän pleistoseenin megafaunan tuhon syyksi on epäilty ihmisen harjoittamaa metsästystä, ilmastonmuutosta, kosmista katastrofia jne. Jääkauden megafaunaan kuului tundran, metsän ja aron lajeja.Frenzel 1992, s. 127.

 Viime jääkauden megafaunan levinneisyys 
Noin 30 000 vuotta sitten laajimmalle levinneet jääkautiset suureläimet olivat mammutti ja villasarvikuono. Näiden elinalue supistui, kun ilmasto kylmeni. Mammuttifauna tarkoittaa sitä plestoseenin magafaunan osaa, joka asui suunnilleen villamammutin asuinalueella, mutta siihen voidaan lukea megafaunaa kevyempiäkin eläimiä. Mammuttifaunan asuinaluetta kutsutaan monesti arotundraksi ja/tai mammuttiaroksi, vaikka mammutti näyttää asuneen kasvillisuudeltaan monenlaisilla alueilla. Siperian mammuttifaunaksi lasketaan yleensä villamammutti, biisoni, tsherskinhevonen, villasarvikuono, peura, baikalinjakki, myskihärkä, pohjoinen saiga, susi, jääkarhu, ahma, luolaleijona ja luolakarhu.Ukraintseva 2013, s. 23 

Euraasiassa mammuttifauna jaetaan arktiseen ja boreaaliseen. Ukrainassa arktisen faunan eteläraja oli noin 50. leveysasteella, mutta lännempänä se kattoi käytännössä koko RanskanFrenzel 1992, s. 61.. Boreaalisen faunan eteläraja kulki vähän ikiroudan rajan pohjoispuolella noin 40. leveydellä ja oli Itä-Siperiassa 60. leveydellä. Metsämaan lajit elivät yleensä vuoristoissa, mutta myös jokien varsilla.

Pleistoseenin sukupuuttoon kuollutta megafaunaa
Euroopan megafaunaa
 Luolakarhu (Ursus spelaeus)
 Luolaleijona (Panthera leo spelaea)
 Sapelihammaskissat (muun muassa Homotherium-suku)
 Luolahyeena (Crocuta crocuta spelaea)
 Mammutit (Mammuthus)
 Jättiläishirvi (Megaloceros)
 Villasarvikuono (Coelodonta)
 Neanderthalinihminen (Homo neanderthalensis)

Afrikan megafaunaa
 Deinotherium-norsueläin
 Dinofelis-sapelihammaskissa
 Sivatherium-kirahvieläin

Pohjois-Amerikan megafaunaa
 Camelops-kameli
 Amerikanleijona (Panthera leo atrox)
 Mammutit (Mammuthus)
 Hirviösusi (Canis dirus)
 Equus scotti-hevonen
 Dasypus bellus-vyötiäinen
 Glyptodon-vyötiäinen
 Jättiläismajava (Castoroides)
 Eremotherium-jättiläislaiskiainen
 Megatherium-jättiläislaiskiainen
 Smilodon-sapelihammaskissa
 Homotherium-sapelihammaskissa
 Tylppäkuonokarhu (Arctodus)
 Mastodontit (Mammut)
 Miracinonyx-gepardilaji
 Phorusrhacos-hirmulintu
 Teratornis-korppikotka

Australian megafaunaa
 Diprotodon
 Zygomaturus
 Phascolonus-jättiläisvompatti
 Procoptodon-jättiläiskenguru
 Stenurus-jättiläiskenguru
 Jättiläiskoala (Phascolarctos stirtoni)
 Thylacoleo-pussileijona
 Megalania-varaani
 Quinkana-krokotiilieläin
 Dromornis-sorsalintu

Saarten megafaunaa
 Norsulinnut (Aepyornithidae) (Madagaskar)
 Moat (Dinornithidae) (Uusi-Seelanti)
 Haastinkotka (Harpagornis) (Uusi-Seelanti)
 Megaladapis -jättiläismaki (Madagaskar)
 Madagaskarinvirtahevot (Madagaskar)
 Pussihukka (Thylacinus cynocephalus) (Australia, Tasmania)
 Dodot (Raphidae) (Mauritius ja Rodrigues)

Nykyistä megafaunaa
Norsut
Sarvikuonot
Virtahepo
Kirahvi
Hirvi
Gorillat
Isot kissat
Karhut
Kamelit
Nautaeläimet
Valaat
Krokotiilit
Komodonvaraani
Anakondat
Strutsi
Katso myös
Pleistoseeni
Kvartääri
Villafranca-eläimistö
Pleistoseenin lopun joukkotuho

 Lähteet 
Atlas of Paleoclimates and Paleoenvironmants of the Northern Hemisphere – Late Pleistocene-Holocene, Editors-in-chief Burkhard Frenzel, Marton Pecsi, Andrej Alekseevich Velichko, Geographical Researh Institute, Hungarian Academy of Sciences, Gustav Fischer Verlag Stuttgart, Budapest-Stuttgart 1992,  Stuttgart
Late Quaternary environments of Soviet Union, A. A. Velichko, Engl edition Wright & Narnosky, University of Minnesota Publ., Longman, London 1984, 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Jääkauden Euroopassa komeita eläimiä Tiede 2000

 Ilkka Hanski 2007 Miten luonnon monimuotoisuutta syntyy – ja miten sitä häviää?. Kolumni.  Duodecim.

 Kirjallisuutta 





Frozen fauna of the mammoth steppe – The story of Blue Babe, R. Dale Guthrie,  The University of Chicago press, Chicago and London 1990,  

*
Luokka:Paleontologia
Luokka:Pleistoseeni