Yorkshirenterrieri

Yorkshirenterrieri () on alkujaan skotlantilaista alkuperää oleva pitkäkarvainen kääpiöterrieri.

Rotu oli vuonna 2025 Suomen 79. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 100–200 yorkshirenterrieriä.

 Ulkonäkö 
pienoiskuva|Yorkshirenterrieri.
Yorkshirenterrieri on maailman toiseksi pienin koirarotu chihuahuan jälkeen. Rotu on ryhdikäs, pystykorvainen ja terrierimäinen, sen runko on hieman korkeutta pidempi. 

Rodun edustajilla on pitkä, silkkinen karvapeite, joka laskeutuu suorana ja sileänä maahan saakka. Aluskarvaton turkki on pitkää, päässä ja rinnassa kullanväristä ja muualla tumman harmaata. Etenkin turkin pituuden suhteen ollaan varsin tarkkoja, sillä juuri pitkän silkkisen turkin katsotaan osoittavan koiran rotupuhtautta. Värivirheitä kuten kokomustaa väritystä esiintyy.

Yorkshirenterrierin paino on rotumääritelmän mukaan korkeintaan 3,2 kg. Todellisuudessa osa yksilöistä painaa kuitenkin enemmän.

 Luonne ja käyttäytyminen 
Rotumääritelmän sanoin yorkshirenterrieri on valpas, älykäs, vilkas sekä tasapainoinen kääpiöterrieri. Se on iso koira pienessä koossa, jota voisi kuvata suorastaan uhkarohkeaksi. Koulutus saattaa olla hieman haastavaa kuten muillakin terriereillä, sillä miellyttämishalua ei ole kovin paljon. Rodussa esiintyy herkkähaukkuisuutta. 

 Alkuperä 
pienoiskuva|Yorkshirenterrieri venäläisessä postimerkissä.
Yorkshirenterrieri jalostettiin 1800-luvulla pyydystämään rottia. Se on kehitetty yhdistelemällä useita pieniä terrierirotuja. Yorkshirenterrieri noteerattiin ensi kerran omaksi rodukseen vuonna 1886, ja sitä ennen se oli vain yksi muoto skotlantilaisista terriereistä.

Varhaisin rodun oletetuista kantaisistä on ollut watersidenterrieri, joka oli jo 1700-luvun puolivälissä varsin yleinen Yorkshiren alueella. Yhtäläisyyksiä nykyisiin yorkshirenterriereihin on esimerkiksi värityksessä ja silkinpehmeässä karvassa. Toisen merkittävän kantarodun uskotaan olleen varhainen skyenterrieri, josta edelleen kehitettiin muun muassa paisleynterrierit ja clydesdalenterrierit, jotka nykyisten yorkshirenterriereiden lailla olivat silkkikarvaisia. Molemmat rodut tosin ovat nykyaikaan tultaessa kadonneet itsenäisinä rotuina. Clyesdalenterrierejä tavattiin vielä 1900-luvun alussa muun muassa Amerikan terrierikenneleissä. 

1860-luvulla elänyt ensimmäinen nimeltä tiedetty rodun kantaisä Huddersfield Ben oli jo pitkälle jalostettu, muttei kuitenkaan muistuttanut juurikaan rotua sellaisena kuin se nykyisin tunnetaan. Huddersfield Benin jälkeläisten linjaa edelleen jalostettiin tekemällä ristisiitoksia maltankoirien ja perhoskoirien kanssa.

 Hoito 
Rodunomainen trimmaus korvakarvoille on lyhyt ja korvan kolmiomuotoa korostava, rungon turkin annetaan kasvaa pitkäksi. Kotikoirana yorkkeja tapaa usein myös lyhyeksi ajeltuina. Näyttelyitä varten yorkshireterrierin turkki nyytitetään, jotta karva ei kulu maata laahaten vaan säilyy pitkänä ja sileänä. Näyttelyyn yorkille puetaan punainen rusetti päähän ja näyttelyhihna on punainen.

 Terveys 
Rodun keskimääräinen elinikä on noin 11 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, tapaturmat sekä sydänsairaudet. Yorkshirenterrierin merkittävimmät terveysongelmat ovat parodontiitti, purentavirheet, patellaluksaatio, ristisidevauriot ja trakeakollapsi.

Johtuen yorkshirenterrierin pienestä koosta on rodulla alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi jonkun verran ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella. Rodun edustajilla esiintyy jonkun verran myös purentavirheitä ja hammaspuutoksia.

Trakeakollapsi on henkitorven rakenneheikkous, jossa henkitorven rustorenkaiden heikentyminen johtaa henkitorven asteittain etenevään litistymiseen, joka aiheuttaa koiralle hengitysvaikeuksia ja yskää. Trakeakollapsi on erityisesti vanhojen ja vanhenevien koirien ongelma.

Äärimmäisen pieni koko altistaa chiari-epämuodostumalle sekä syringomyelialle. Syringomyelia johtuu nesteentäyteisten onteloiden muodostumisesta koiran selkäytimeen. Syringomyelian taustalla on usein Chiari-tyyppinen epämuodostuma, joka on aivojen rakenteellinen poikkeavuus. Myös yorkshirenterriereiltä on löydetty sekä chiari-epämuodostumia että syringomyeliaa.

Eriasteista patellaluksaatiota esiintyy jopa 50 %:lla rodun edustajista, kun tarkastellaan vuosina 2015–2025 tutkittuja yorkshirenterrierejä. Patellaluksaatio saattaa vaatia leikkaushoitoa. Rodun edustajilla on myös keskimääräistä korkeampi riski eturistisidevauriolle. Yorkshirenterrierin PEVISA-ohjelmassa on pakollinen polvitutkimuslausunto.

Yorkshirenterrierit ovat keskimääräistä rotukoiraa vähemmän sisäsiittoisia. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Yorkshirenterrierin jälkeläisen luku oli vain 0,18. Sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.
Kuuluisia yorkshirenterrierejä
maailman pienin koskaan elänyt tiedossa oleva koira (säkäkorkeus 7,11 cm)Smallest dog ever. Guinness World Records. Haettu 5.10.2021.
Esther, poplaulaja Justin Bieberin koira
Chow Mein, Gypsy-musikaalissa
Smoky, sotakoira toisessa maailmansodassa
Pickles, elokuvassa Daltry Calhoun
Boi, elokuvissa High School Musical 2 ja High School Musical 3. Omistaja elokuvissa on Sharpay Evans.

Katso myös
Silkkiterrieri
Maltankoira
Papillon (koirarotu)
Skyenterrieri
Clydesdalenterrieri

Lähteet

Aiheesta muualla

Yorkie origins 
Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
 http://www.yorkshirenterrieri.fi/

Luokka:Englantilaiset koirarodut
Luokka:FCI 3 Terrierit
Luokka:Terrierit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit