Kyrönjoki

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoline",
  "ids": "Q1795192",
  "properties": {
      "stroke": "#00BFFF",
      "stroke-width": 3, 
    "stroke-opacity": 1 }
}
]
Kyrönjoki () on Etelä-Pohjanmaalla Kyrönjoen vesistöalueen laskujoki. Sen suurin pituus on eri laskutapojen mukaan 80–200 kilometriä. Kolmasosa joen valuma-alueesta on peltoa, viidesosa suota ja kaksi viidesosaa metsää. Kyrönjoen valuma-alueeseen kuuluu nykyisten käsitysten mukaan osittain tai kokonaan monia kuntia, joista suurimmat ovat Mustasaari, Vaasa, Isokyrö, Seinäjoki, Ilmajoki, Kurikka ja Kauhajoki. Suurimmissa kunnissa asuu yhteensä noin satatuhatta ihmistä. Vaasan kaupunki ottaa raakavetensä Kyrönjoesta. Lisäksi joen vesistöalueella on muutamia vesivoimalaitoksia.

 Maantiede 
Kyrönjoella on kolme suurta latvahaaraa, Seinäjoki, Jalasjoki ja Kauhajoki. Kyrönjoen pääuoma alkaa nykykäsitysten mukaan Kauha- ja Jalasjoen yhtymäkohdasta Kurikasta, ja virtaa Ilmajoen, Seinäjoen, Isonkyrön, Vaasan ja Mustasaaren kautta Perämeren Vassorinlahteen Mustasaaren Koivulahden pohjoispuolella.

Kyrönjoen vesistöalue on pääosin metsää, peltoa ja suota. Peltovaltaisia valuma-alueita on alavilla jokilaaksojen alueilla, kuten Ilmajoella. Jokiuomasta kauempana on moreenipohjaista metsää. Kyrönjoen vedenjakaja-alueet ovat soisia. Soiden raivaus sekä soiden ja metsien ojitukset ovat äärevöittäneet Kyrönjoen virtaamavaihteluita, sillä vesi ei viivy ojitetuilla alueilla. Kesäisin kuivana aikana veden virtaama on pieni ja veden viipymä on pitkä. Tuona aikana veden ravinteet aiheuttavat voimakasta rehevöitymistä.

Kyrönjoen alue on loivapiirteinen topografialtaan. Alueella on paljon Itämeren litorinavaiheen aikana kehittynyttä hapanta alunamaata. Litorinameren aikana merenpohjalle sedimentoitunut savi sisältää paljon merivedestä peräisin olevia sulfideja. Kun sulfidi esimerkiksi pohjavesipinnan laskiessa hapettuu rikkihapoksi, se muodostaa helposti veteen liukenevia happamia suoloja. Happamuus on yksi Kyrönjoen leimallisia piirteitä, se aiheuttaa kalakuolemia ja on erityisen haitallista mädille ja kalanpoikasille.

Tulvasuojelun ja vesivoiman takia on Kyrönjoen vesistöalueen yhteyteen rakennettu Liikapuron, Pitkämön, Kalajärven ja Kyrkösjärven tekojärvet, Orisbergin Kotilammi sekä Malkakosken tekokoski.

 Kansallismaisema 
Kyrönjoen viljelylakeudet on valittu yhdeksi Suomen kansallismaisemista, ja ne kuuluvat Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Kyrönjokilaakson kulttuurimaisema ilmentää edustavasti Pohjanmaan viljelylakeuksien tunnusomaisia piirteitä. Kyrönjokivarteen sijoittuu perinteisiä viljelylakeuksia, kylänäkymiä, perinnebiotooppeja sekä hyvin säilyneitä kaksifooninkisia pohjalaistaloja ja valtakunnallisesti merkittäviä kirkkoympäristöjä Isojoella, Vähässäkyrössä ja Ylistarossa. 

 Kalasto 
Kyrönjoen kalasto on melko rikasta. Varsinkin suistoalueella esiintyy noin 60 kalalajia, joista suuri osa on merikaloja. Kyrönjoen suisto toimii yhtenä koko Merenkurkun alueen tärkeimmistä kalojen kutu- ja poikastuotantoalueista. Ajoittaisella happamuudella on siis merkittävä vaikutus koko Merenkurkun kalakantojen kehitykseen. Kyrönjoen kalakantoja hoidetaan istutuksilla. Jokeen on istutettu muun muassa lohta, taimenta, siikaa ja harjusta.

 Katso myös 
 Alajoki (Ilmajoki)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Kalatalouden Keskusliitto: Kyrönjoen kalastusalue 
Kyrönjoen tulvasota, Anssi Orrenmaa, 2004, AY338, Alueelliset ympäristöjulkaisut

Luokka:Suomen joet
*
Luokka:Kurikan joet
Luokka:Ilmajoen luonto
Luokka:Vaasan luonto
Luokka:Suomen kansallismaisemat
Luokka:Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa