Jokioisten kartano

Jokioisten kartano on Jokioisten kunnassa Loimijoen varrella sijaitseva kartano. Se perustettiin vuonna 1562. Kartanon suuruuden aikana Jokioisista kehittyi von Willebrandien ansiosta merkittävä teollisuuspaikkakunta. Kartanon päärakennus on merkittävä uusklassismin edustaja. Alueella toimi aiemmin Luonnonvarakeskuksen maatalouden tutkimuslaitoksia, mutta nyt se on myynnissä. 

Päärakennus ja puisto
pienoiskuva|Jokioisten kartano takaa

Kartanon päärakennus 1790-luvulta on uusklassismin varhaisimpia ja merkittävimpiä edustajia Suomessa. Sen rakentamistyö aloitettiin vuonna 1794. Valmistuessaan päärakennus oli Suomen suurimpia rakennuksia: siinä oli 30 huonetta. Rakennuksen suunnittelivat Carl Christoffer Gjörwell ja perimätiedon mukaan Tukholman kaupunginarkkitehti Erik Palmstedt. Päärakennus rapattiin kalkinvalkoiseksi. Kartanorakennuksen alkuperäiset sisätilat ovat säilyneet hyvin etenkin toisessa kerroksessa.

Kartanon puisto on peräisin 1600-luvulta, ja päärakennuksen rakentamisen aikoihin kartanon ympärille suunniteltiin laaja puistoa englantilaiseen tyyliin, joka jatkuu Loimijoen vartta myötäillen puistometsänä. Puistometsässä on maaherra von Willebrandin ja tämän vaimon hauta muistomerkkeineen. Kartanon kasvihuoneet, jotka sijaitsivat puiston laidassa Loimijoen rantatörmällä, säilyivät aina 1900-luvulle.

Kartanopuisto on sittemmin kunnostettu, ja nykyisin puiston 3,4 hehtaarin alueella kasvaa noin 400 puuta, joista vanhimmat, tammet, ovat yli 200-vuotiaita. Kartanoalueella on lisäksi kartanon vanhoja puutarhakasveja esittelevä Wendlan puutarha sekä Ferrarian rinne, suomalaisten hedelmä- ja marjakasvien näytepuutarha.

Historiaa
pienoiskuva|Willebrandien hautamuistomerkki Jokioisten kartanonpuistossa. Kivi pystytettiin 1833.
pienoiskuva|Jokioisten kartanon jyvämakasiini ja sen tornikello.

Kartano perustettiin vuonna 1562, jolloin Ruotsin kuningas Eerik XIV antoi Klaus Kristerinpoika Hornille läänitykseksi Portaan hallintopitäjän Jokioisten neljänneskunnan, joka käsitti nykyisen Jokioisten kunnan sekä osia nykyisistä Ypäjästä, Humppilasta ja Forssasta silloisen Tammelan kirkkopitäjän alueella. Myöhemmät omistajat olivat tunnettuja sukuja, heidän joukossaan mm. Flemingit, Jägerhorn af Spurilat, Reuterholmit, von Willebrandit sekä Mannerheimit. 

Kartanon suuruuden aika alkoi 1752 kun kapteeni Reinhold Johan Jägerhorn osti kartanon, se käsitti tuolloin noin puolet silloisesta Jokioisten neljänneskunnasta, jota myöhemmin ruvettiin kartanon mukaan kutsumaan Jokilääniksi. Jägerhorn kasvatti maaomistuksiaan niin, että kartano lopuksi kattoi lähes koko Jokioisten neljänneskunnan, noin 32 000 hehtaaria. Jokioisten 1750-luvun alussa rakennettu hienoteräinen saha oli Hämeessä lajiaan ensimmäisiä. Jägerhorn joutui kuitenkin luopumaan kartanostaan vuonna 1773. Kartanon taloutta onnistui kehittämään Jägerhornin sisarenpoika, maaherra ja kenraalimajuri Ernst Gustaf von Willebrand (nuorempi), joka omisti sen vuodesta 1791 lähtien.

Von Willebrandin johdolla kartano aloitti Jokioisten kunnan teollistamisen, mikä johti nopeasti siihen, että Jokioinen kasvoi yhdeksi Hämeen maakunnan merkittävistä teollisuuspaikkakunnista. Von Willebrand tehosti ja laajensi kartanon sahateollisuutta 1790-luvulla ja perusti kartanon maille tiilitehtaan, panimon ja viinanpolttamon. Teollisuuden lisäksi von Willebrand myös kehitti maatalouden ja karjanhoidon menetelmiä. 

Kartanonherra Ernst Gustaf von Willebrand kuoli 58-vuotiaana vuonna 1809. Hänen leskensä Vendla von Willebrand hoiti kartanoa kuolemaansa vuoteen 1820 saakka, jolloin kartano maineen myytiin kahdelle vävylle. Näiltä kartanon osti vuonna 1827 Josef Bremer nuorempi, jonka pojat vuonna 1871 muuttivat kartanon osakeyhtiöksi. Kartanon isännöitsijäksi ja sittemmin myös osakeyhtiön pääosakkaaksi tuli vuonna 1896 Johan Mannerheim, marsalkan nuorempi veli, joka kuitenkin poliittisista syistä siirtyi Ruotsiin vuonna 1904 ja luopui osuudestaan kartanoon vuonna 1907. Tämän jälkeen kartano päätyi liikemies Alfred Kordelinin omistukseen.   

Hieman ennen Suomen itsenäisyyttä venäläismieliset ampuivat Kordelinin ja kartanon pehtoori Paul Petterssonin 7. marraskuuta 1917. Kordelinilla ei ollut perillisiä, ja olojen vakiinnuttua Sisällissodan jälkeen kartano siirtyi Suomen valtiolle elokuussa 1918. Tuolloin kartanon pinta-ala oli yli 32 000 hehtaaria.Kartanon ja kunnan historiaa. Jokioisten kunta. Viitattu 24.7.2018

1920-luvulla toteutetun maareformin aikana kartanon maista lohkottiin 950 itsenäistä maatilaa. Kartanon hoitokunnan johdossa oli tuolloin senaattori E. Y. Pehkonen. Maareformi myös päätti vuosisatoja kestäneen alustalaisuuden ja torppariajan, jonka aikana oli nähty lukemattomia kiistoja ja koettu vääryyksiä.

Vuosina 1925–1971 Jokioisten kartanossa toimi karjanhoitokoulu.Lounais-Hämeen luonto, Jokioisten pitäjänumero , Lounais-Hämeen Luonnonsuojeluyhdistys 1977 Valtion omistuksessa Jokioisten kartano harjoitti vielä sotien jälkeen suurimuotoista viljelyä, joka työllisti 150–200 ihmistä. Maanviljelysneuvos Onni Aslak Rauhamaa (1901–1984) oli kartanon johtaja vuodesta 1954. Hänen aikanaan kartanosta kehittyi merkittävä maatalouden tutkimustila, joka Rauhamaan jäätyä eläkkeelle 1969 siirtyi Maatalouden tutkimuskeskuksen osaksi. (maksullinen) Kartanon toimitusjohtaja hänen jälkeensä 1969–1984 oli sen peltoviljelysosaston johtajaksi jo 1948 tullut Kalevi Rinta-Panttila, jolle myös myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvonimi. Viitattu 27.1.2023.

Kartanon vaikutus teollisuuteen
Kun Turun–Toijalan rautatie rakennettiin, jäi Jokioinen teollisuuslaitoksineen syrjään ratalinjalta. Tämän vuoksi päätettiin rakentaa sivurata Humppilan asemalta Jokioisiin. Myöhemmin suunnitelma kehittyi siten, että päätettiin rakentaa kapearaiteinen rautatie Humppilasta Jokioisten kautta Forssaan palvelemaan Forssa-yhtiön puuvilla- ja tekstiilituotantoa. Sen omistus siirtyi valtiolle samaan aikaan kuin kartanon.Jokioisten-Forssan rautatie.  Viitattu 24.7.2018 (doc) Sen perinteitä jatkaa ja vaalii nykyään Jokioisten museorautatie. 

Rautatie mahdollisti tehokkaan teollisuuslaitosten tarvikkeiden ja tuotannon kuljettamisen Jokioisista ja Forssasta Humppilaan, missä ne siirtokuormattiin Valtionrautateiden juniin. Rautatie myös edisti Jokioisten alueen kehittymistä.

Nykyaika
Jokioisten kartanon alueella toimi aiemmin Luonnonvarakeskuksen (Luke) tutkimuslaitoksia. Kartanon päärakennus toimi pitkään hallintorakennuksena mutta on nykyään tyhjillään.

Jokioisten Kartanot Oy oli Suomen toiseksi eniten maataloustukea vuonna 2007 saanut tila yli 1,2 miljoonan euron tukipotilla.

Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Jokioisten kartanon ja Loimijokilaakson viljelymaiseman yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Valtion rakennukantaa hallinoiva Senaatti-kiinteistöt asettivat Jokioisten 186 hehtaarin kartanoalueen myyntiin vuonna 2023. Samassa myydään alueen 35 rakennusta ja peltoa yhteensä 97 hehtaaria.

 Kuvia 

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 1000 uutta itsenäistä pienviljelijää. Jokioisten kartanon asutushistorian viimeinen vaihe, Suomen Kuvalehti, 29.04.1922, nro 17, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen toiseksi suurin kivitalo, Suomen Kuvalehti, 25.01.1930, nro 4, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Jokioisten kartanot, Aamulehti, 05.06.1932, nro 150, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Vanhan Jokiläänin vaiheita. Jokioisten kartanoitten suurviljelykset, Suomen Kuvalehti, 06.08.1938, nro 31, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jokkis Gods Aktiebolag Pörssitiedossa

Luokka:Suomen kartanot
Luokka:Jokioisten rakennukset ja rakennelmat
Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat