Daniel Katz

Daniel Katz (s. 25. marraskuuta 1938 Helsinki) on suomenjuutalainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti teoksistaan Kun isoisä Suomeen hiihti (1969) ja Laituri matkalla mereen, joka oli vuoden 2001 Finlandia-palkintoehdokas.

Vuonna 2009 Katz sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Hän sai valtion kirjallisuuspalkinnon myös vuonna 1977 ja J. H. Erkon palkinnon vuonna 1969. Vuonna 2015 Katz sai Pro Finlandia -mitalin.

Ura
Katz on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt muun muassa uskonnonopettajana Helsingin Juutalaisessa yhteiskoulussa, tunnelinporaajana ja tulkkina. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, näytelmiä, radiokuunnelmia ja televisiosarjoja. Hänen teoksiaan on käännetty muun muassa saksaksi, ruotsiksi, viroksi, unkariksi, slovakiksi ja tšekiksi.

Katzin vuonna 1969 ilmestynyt esikoisromaani Kun isoisä Suomeen hiihti kuvaa humoristisesti hänen juutalaisen sukunsa historiaa ja myös Suomen historian sodanaikaisia vaiheita. Se piikittelee hyväntahtoisesti sekä hänen oman uskontokuntansa että suomalaisen yhteiskunnan heikkouksia. Teoksen julkaisu 1960-luvulla osui samaan ajankohtaan Amerikan juutalaiskirjallisuuden (esim. Philip Roth, Bernard Malamud, Saul Bellow) nousun kanssa. Samoin kuin yhdysvaltalaisten kirjailijakollegojensa, myös Katzin lähtökohta vähemmistöön kuuluvana suomalaisena on toisaalta antanut hänelle mahdollisuuden suomalaisen todellisuuden irtonaisempaan ja objektiivisempaan tarkkailuun, toisaalta taas johtanut sivullisuuden tuntojen lisääntymiseen. Taustansa ja aiheittensa vuoksi Katz on ollut eksoottinen ja outo lintu suomalaisessa proosamaisemassa, mutta sama erilaisuus on myös kiehtonut suomalaisia lukijoita. Katz muokkasi esikoisromaanistaan näytelmän Miten kalat suutelevat, jonka ensiesitys oli Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 1970.

Huumorin lisäksi Katzille on ominaista tietty universaalius, joka erottaa hänet suomalaisen kirjallisuuden valtavirrasta. 1990-luvulla Katz oli yksi harvoista suomalaisista kirjailijoista, joka vaistosi ja onnistui kuvaamaan muutoksia uudessa Euroopassa menettämättä historiantajuaan. Tästä on esimerkkinä hänen teoksensa Saksalainen sikakoira (1992). Hänen romaanissaan Laituri matkalla mereen (2001) yksi teemoista on kuvaus Bosniasta ja entisen Jugoslavian kriisistä, ja siinä taitaa olla ainoa viittaus aiheeseen koko pohjoismaisessa kaunokirjallisuudessa.

Fabulointi, fantasia ja absurdin vaistoaminen ovat Daniel Katzin kirjojen tärkeimpiä piirteitä. Häntä on kuvattu suomalaisen kertomakirjallisuuden väriläiskäksi. Äkkiarvaamattomat juonenkäänteet ja villi mielikuvitus sekä hirtehishuumori ovat tyypillisiä hänen kaikille teoksilleen.

Katzin ensimmäinen aviopuoliso oli Leila Katz (o.s. Kagan). Myöhemmin hän oli avoliitossa suomentaja Liisa Ryömän kanssa. Hänen nykyinen puolisonsa on toimittaja Marianne Byholm. Katzilla on kaksi lasta.

 Teokset 
 Romaanit ja novellit 














 Radiokuunnelmat 
 Sankarikornetti, 1968
 Perimmäisten ominaisuuksien äärellä eli Konrad Monomaani, 1971
 Vappu, 1973
 Skarabea, 1992

 Näytelmät, tv-näytelmät 
 Miten kalat suutelevat, 1970
 Silleri karkuteillä, 1973
 Orvar Kleinin laillinen ruumis (tv), 1975
 Iso viulu – kaks' sataa (tv), 1976
 sepeli metsä 1980
 Kolmipäinen buddha eli valtapeli, 1978
 Narrit (yhdessä Pekka Milonoffin kanssa), 1977
 Jussi laidastalaitaan ja Pedro Papumaha, 1983
 Säätieteilijä, 1983

 Lähteet 

Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Juutalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Kirjallisuuden valtionpalkinnon saajat
Luokka:Suomen juutalaiset
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Vuonna 1938 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt