Lothar I

Lothar I tai Lothair I (795 – 29. syyskuuta 855 Prümin luostarissa) oli yksi frankkien kuninkaan Ludvig Hurskaan kolmesta pojasta. 

Vuonna 817 Aacheniin kokoontunut frankkien valtakunnankokous julisti Lotharin isänsä kanssahallitsijaksi ja seuraajaksi. Lotharin nuoremmat veljet saivat samalla kuningaskuntansa Lotharin alaisina vasalliruhtinaina. 

Lothar peri vuonna 843 Verdunin sopimuksella keskiosan isänsä valtakunnasta. Hänen osakseen tuli Lothringen, joka sai hänen poikansa Lothar II:n mukaan nimen Lotharii regnum, 'Lotharin valta-alue'; samoista sanoista muodostuivat myös nimet Lotharingia ja nykyranskan Lorraine. Lotharin saama valtakunta oli pitkulainen maakaistale, jolla oli avoimet rajat naapureidensa kanssa. Valtiona se oli keinotekoinen ja sisäisesti hajanainen. 

Lothar oli naimisissa Ermengarden kanssa ja jäi leskeksi 851. Hänelle syntyi yhdeksän lasta, joista nuorin aviottomana vuonna 853. Valtakunta jaettiin kolmen pojan kesken. Vanhin lapsista, Ludvig, peri keisarin arvonimen ja Italian. Toiseksi vanhin, Lothar II, sai Lothringenin, ja nuorin, Kaarle, sai Provencen. Vuonna 855 Lothar sairastui vakavasti, luopui vallasta ja ryhtyi munkiksi 23. päivänä syyskuuta. Kuuden päivän kuluttua hän kuoli.

 Lähteet 

Luokka:Frankkien kuninkaat
Luokka:Vuonna 795 syntyneet
Luokka:Vuonna 855 kuolleet