Positiivinen syrjintä

Positiivinen syrjintä, positiivinen diskriminaatio tai positiivinen erityiskohtelu tarkoittaa tietyn ryhmän asemaa ja olosuhteita parantavia toimia, jotka on katsottu tarpeellisiksi tosiasiallisen tasa-arvon lisäämiseksi.

Kaikkia tietyn ryhmän asemaa ja olosuhteita parantavia toimia ei ole pidetty positiivisena erityiskohteluna, ja monet niistä on sen takia kielletty. Koska yhdenvertaisuus on keskeinen perus- ja ihmisoikeus, se on kaventanut mahdollisuuksia positiiviseen erityiskohteluun. Joidenkin juristien mielestä perustuslaki asettaa positiiviselle erityiskohtelulle tiukat rajat ja korkeat vaatimukset, ja erityiskohtelu tulee kysymykseen vain hyvin poikkeuksellisissa olosuhteissa. Sen sallivia säännöksiä pitää myös tulkita suppeasti eikä väljästi. Toiset juristit ovat tulkinneet periaatetta huomattavasti väljemmin ja tulkitsevat esimerkiksi sotaveteraanien etuudet ja koko vammaislainsäädännön positiiviseksi erityiskohteluksi.

Suomen laissa käsite otettiin käyttöön perustuslakien perusoikeussäännösten muuttamisen yhteydessä annetussa hallituksen esityksessä HE 309/1993. 

Periaate esiintyy myös yhdenvertaisuuslain 9. pykälässä, jonka otsake on "Positiivinen erityiskohtelu". Pykälä kuuluu: Sellainen oikeasuhtainen erilainen kohtelu, jonka tarkoituksena on tosiasiallisen yhdenvertaisuuden edistäminen taikka syrjinnästä johtuvien haittojen ehkäiseminen tai poistaminen, ei ole syrjintää.

Vastaavia periaatteita on myös muiden maiden lainsäädännössä. Yhdysvalloissa affirmative action tarkoittaa politiikkaa, jossa suositaan syrjintää kärsivän ja heikommassa asemassa olevaa ryhmää ja parannetaan sen oloja järjestämällä ryhmälle samat mahdollisuudet kuin etuoikeutetuilla enemmistöillä. Kanadassa periaate tunnetaan nimellä employment equity, Intiassa nimellä reservation ja Britanniassa nimellä positive action.  Periaatteen käyttö alkoi Neuvostoliitossa, jossa sitä alettiin soveltaa vuonna 1929.Vihavainen, 2004, s. 399 
 Historia 
Positiivisen erityiskohtelu alkoi Josif Stalinin johtamassa Neuvostoliitossa vuonna 1929, jolloin osana "kulttuurivallankumousta" päätettiin antaa työläisperheiden lapsille etusija opiskelijapaikkoja jaettaessa. Ratkaisu nähtiin tarpeellisena, sillä harvalukuisen toimihenkilökerroksen lapset olivat aikaisemmin vieneet valtaosan kaikista nuorten opiskelupaikoista.

Yhdysvalloissa periaate on saanut nimen affirmative action (). Sen on katsottu esiintyneen ensimmäisen kerran presidentti John F. Kennedyn vuonna 1961 allekirjoittamassa määräyksessä nro 10925, joka edellytti, että työnantajien on ryhdyttävä positiivisiin toimiin varmistaakseen, että hakijat työllistyvät - - riippumatta heidän rodustaan, uskonnostaan, ihonväristään tai kansallisesta alkuperästään. Yhdysvalloissa periaatteen soveltamisella on pyritty lisäämään historiallisesti sorrettujen ryhmien edustusta. Historiallisen taakan on katsottu liittyvän etenkin orjuuteen, rotusyrjintään, rasismiin ja köyhyyteen. Erityisesti tavoiteltiin naisten ja vähemmistöryhmien asemien parantamista työelämässä, koulutuksessa ja kulttuurissa, mistä heidät oli aikaisemmin suljettu pois.
 Positiivinen erityiskohtelu Suomessa 

 Lainsäädäntö 

 Perustuslain esittelymuistio 
Positiivisen erityiskohtelun käsite tuli lainsäädäntöön perustuslakiuudistuksen yhteydessä vuonna 1999. Lain perustelumuistion (HE 309/1993) mukaan tarkoituksena oli pyrkiä turvaamaan paitsi perinteistä oikeudellista yhdenvertaisuutta myös tosiasiallisen tasa-arvon toteutuminen yhteiskunnassa. Perustuslain (731/1999) kuudes pykälä yhdenvertaisuudesta toteaa:

Lain perustelumuistio  antaa tietyin ehdoin oikeuden poiketa tästä muodollisesta tasa-arvosta ”tosiasiallisen tasa-arvon” eli lopputuloksen tasa-arvon hyväksi. Muistio käyttää siitä nimitystä ”positiivinen erityiskohtelu”. 

Positiivinen erityiskohtelu tarkoittaa siten paitsi syrjinnän vaikutusten poistamista myös tietyn ryhmän asemaa ja olosuhteita parantavia toimia yleensä. 

 Yhdenvertaisuuslaki 
Käsite esiintyy myös  yhdenvertaisuuslaissa (1325/2014) ja Riikka Raskin mukaan periaate kuuluu lisäksi tasa-arvolakiin (609/ 1986) ja työsopimuslakiin (55/2001).  Niissä itse käsite ei kuitenkaan esiinny. 

Yhdenvertaisuuslain esittelymuistio toteaa, että ”syrjintää ei ole sellainen oikeasuhtainen erilainen kohtelu, jonka tarkoituksena on tosiasiallisen yhdenvertaisuuden edistäminen taikka syrjinnästä johtuvien haittojen ehkäiseminen tai poistaminen... Yhteiskunnallisesti heikommassa asemassa olevien ihmisten, esimerkiksi vammaisten, tukeminen voi olla perusteltua silloinkin, kun heikomman aseman ei voida osoittaa johtuvan syrjinnästä.”

 Yhdenvertaisvaltuutetun ohjeet 
Yhdenvertaisuusvaltuutettu on julkaissut periaatteen soveltamisesta oppaan, joka tarjoaa esimerkkejä periaatteen soveltamisesta. Yhdenvertaisvaltuutetun antamia esimerkkejä ovat:

 Maahanmuuttajille järjestetään suomalaiseen yhteiskuntaan kotouttamisen helpottamiseksi kieli- tai muuta koulutusta.
 Kiintiöt oppilaitokseen syrjinnälle alttiille tai yhteiskunnassa heikommassa asemassa oleville ryhmille tai tietyille vähemmistöryhmiin kuuluville.
 Opiskelijavalintatilanteessa kahden suunnilleen yhtä pätevän hakijan ollessa kyseessä annetaan etusija esimerkiksi romanitaustaiselle tai muulle etnistä ryhmää edustavalle hakijalle, silloin kun kyseisellä alalla on pula vähemmistöryhmiä edustavista työntekijöistä.
 Kohdistettua valmennusta tietylle aliedustetulle ryhmälle oppilaitoksen valintakoetta varten. 
 Työllistämistuki esimerkiksi nuorille.

 Soveltaminen 

 Työelämä 
Yhdenvertaisuusvaltuutetun mukaan työhönotossa on huomioitava seuraavat seikat: 

 Tietyn ryhmän suosinta ei saa olla automaattista, vaan tapauskohtaista.
 Hakijoiden pitää olla ansiokkuudeltaan joko yhtä päteviä tai lähes yhtä päteviä
 Positiivista erityiskohtelua ei saa käyttää, jos tosiasiallisessa yhdenvertaisuudessa on vain vähäisiä eroja ryhmien välillä. 
Yleisradion tekemän selvityksen mukaan lähes kaikki Suomen yliopistot ottavat työhönotossa huomioon vähemmistöasemaan kuulumisen. Suurimmalla osalla yliopistoista on maininta positiivisesta erityiskohtelusta yhdenvertaisuus- ja tasa-arvosuunnitelmassaan. Käytäntöä voidaan noudattaa, vaikka mainintaa ei olisi. Yliopistojen rekrytoinneissa tämä tarkoittaa, että kun tarjolla on kaksi tasavahvaa tai hieman eri tasoista hakijaa, voidaan suosia sitä, joka on ryhmänä aliedustettu. Turun yliopiston vararehtorin mukaan ”käytäntöä ei oikeastaan tarvita”, sillä tilanteita, joissa vastakkain olisi kaksi täysin tasavahvaa hakijaa, ei oikeastaan ole olemassa.

 Sukupuoli 

 Työhönotossa 
Riitta Raskin mukaan positiivista erityiskohtelua ovat toimet, joilla vähemmistössä olevan sukupuolen edustajat asetetaan etusijalle työhönotossa, ylennyksissä tai muissa valinnoissa. Tasa-arvolain (9 § 4) mukaan työhönotossa voidaan tietyin edellytyksin suosia aliedustettua sukupuolta. Tämä on myös Euroopan unionin oikeuskäytännön mukaan sallittua silloin, kun mies ja nainen ovat hakijoina yhtä päteviä tai lähes yhtä päteviä.  

 Opiskelijavalinnassa 
Opiskelijavalinnassa tasa-arvolaki (8 b §) kieltää sukupuoleen perustuvan syrjinnän ja siten sukupuolikiintiöt. Tasa-arvovaltuutettu on tehnyt asiasta kiintiöt kieltäviä ratkaisuja 1980-luvulta lähtien. 

Yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan päätöksen mukaan vuonna 2022 sukupuoli ei saanut vaikuttaa opiskelijoiden valintaan, jonka tuli perustua vain yksilöllisiin seikkoihin, ei ryhmän jäsenyyteen. Tällä perusteella Jyväskylän yliopiston liikuntapedagogiikan opiskelijavalinnassa käytettyjen sukupuolikiintiöiden todettiin olevan tasa-arvolain vastaisia. Valintakokeen toiseen vaiheeseen oli valittu yhtä paljon mies- ja naishakijoita juridisen sukupuolen mukaan, joten korkeammat pisteet saanut hakija voitiin sivuuttaa sukupuolikiintiön perusteella. Kiintiötä oli käytetty vuodesta 1963, ja sitä sovellettiin keinona saada liikunnanopettajiksi yhtä paljon miehiä ja naisia.

Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen mukaan peruskoululaiset olivat hyötyneet opettajakoulutuksen mieskiintiöstä. Miesten opettamat koululaiset pääsivät muita useammin peruskoulun jälkeisiin opintoihin, ja nuorina aikuisina heillä oli muita korkeampi koulutus ja työllisyysaste. Ennen vuotta 1989 käytetyn 40 prosentin mieskiintiön ansiosta  luokanopettajakoulutukseen pääsi miehiä, jotka eivät muuten olisi sinne päässeet. Kun kiintiö lakkautettiin, valmistuvien miesopettajien osuus puolittui 20 prosenttiin.

Jyväskylän yliopisto otti vuonna 2025 käyttöön maahanmuuttajakiintiöt muutamissa koulutusväylissä perusteena se, että yliopiston tuli pystyä "palvelemaan yhä moninaistuvia hakija- ja opiskelijaryhmiä sekä vastaamaan muuttuneisiin osaamisvaatimuksiin ja muutoksiin väestörakenteessa.” 

 Kunnallishallinnon luottamushenkilöksi valinnassa 
Tasa-arvolain 4 a §:n 1 momentin nojalla kunnallishallinnon luottamushenkilöitä valittaessa toimielimiin on kumpaakin sukupuolta oltava edustettuna vähintään 40 % riippumatta ehdokkaiden vaaleissa saamasta äänimäärästä.

 Etninen alkuperä 
Yhdenvertaisuusvaltuutetun mukaan erilainen kohtelu ei ole mahdollista etnisen alkuperän perusteella. Oppilaitos voi asettaa kiintiön jollekin syrjinnälle alttiille tai yhteiskunnallisesti heikommassa asemassa olevalle ryhmälle, mutta ryhmää ei saa identifioida sen etnisen alkuperän perusteella (esim. romanit). Ryhmä voidaan kuitenkin identifioida esimerkiksi kielen tai maahanmuuttaja-aseman perusteella.

 Kieli 
Lääketieteellisessä ja oikeustieteellisessä koulutuksessa ruotsin kieltä osaaville on omat kiintiönsä, sillä kielilain nojalla tulee kouluttaa tietty määrä ruotsinkielentaitoisia lääkäreitä ja juristeja. Kyse ei tässä ole positiivisesta erityiskohtelusta vaan koulutustarpeesta. Yhdenvertaisuusvaltuutettu antaa esimerkin kieleen kohdistuvasta positiivisesta erityiskohtelusta: terveyskeskus voi tuottaa materiaalia myös muilla kielillä kuin suomeksi tai ruotsiksi edistääkseen vähemmistöryhmään kuuluvan asiakkaan tosiasiallista pääsyä palveluihin.

Yleisradion uutisen mukaan Lapin yliopistossa on kiintiö saamenkielisille opiskelijoille. Sen nojalla saamenkielinen hakija voi päästä positiivisen syrjinnän mukaisesti opiskelemaan muita pienemmällä pistemäärällä. Vuonna 2002 saamen ilmoitti Suomessa äidinkielekseen 1 734 henkilöä, eli 0,03 prosenttia väestöstä.

 Yhdenvertaisuusvaltuutetun kanta 

Yhdenvertaisuusvaltuutettu on antanut oikeusoppineiden ja poliitikkojen lausuntoja rajoitetumpia esimerkkejä positiivisesta erityiskohtelusta. Sotaveteraanietuuksien tai vammaispalveluiden asemesta yhdenvertaisvaltuutettu esittää seuraavat viisi tapausesimerkkiä:Yhdenvertaisuuden edistäminen ja positiivinen erityiskohtelu, s. 9–11

 Valitaan tehtävään kahdesta ansiokkuudeltaan tasaveroisesta hakijasta aliedustettuun ryhmään kuuluva hakija (esimerkiksi maahanmuuttaja, vammainen, nuori tai yli 55-vuotias).
 Peruskoulu järjestää romanioppilaille romanitaustaisia koulunkäyntiavustajia.
 Liikuntavammaiselle henkilölle voidaan myöntää lupa metsästysharrastuksen mahdollistamiseksi käyttää mönkijää tai moottorikelkkaa alueella, missä se on muuten kielletty.
 Opiskelijavalintatilanteessa kahden yhtä pätevän hakijan ollessa kyseessä annetaan etusija esimerkiksi romanitaustaiselle tai muulle sellaista etnistä ryhmää edustavalle hakijalle, silloin kun kyseisen ryhmän kohdalla sosiaalialan työkentällä on ollut merkittäviä ongelmia.
 Kaupunki järjestää perusopetuksen valmistavaan opetukseen osallistuville oppilaille koulukuljetuksen muita alemmilla kilometrirajoilla. 

Perustuslain esittelymuistion mukaan positiiviseen erityiskohteluun ei saa sisältyä toisiin kohdistuvaa syrjintää. Yhdenvertaisuusvaltuutettu tarkentaa, että positiivinen erityiskohtelu ei sisällä yksilöön kohdistuvaa syrjintää, sillä syrjintä kohdistuu korkeintaan toiseen ryhmään: ”Monissa tapauksissa positiivisella erityiskohtelulla pyritään parantamaan heikommassa asemassa olevan ryhmän asemaa esimerkiksi siten, että heihin sovelletaan lievempiä kriteereitä kuin muihin. Käytännössä tämä voi tarkoittaa muiden ryhmien asettamista epäedullisempaan asemaan. Positiivinen erityiskohtelu on kuitenkin eri asia kuin suosinta, jossa kyse on etuoikeuksien antamisesta toisia syrjivällä tavalla”.Jos työtehtävään valitaan kahdesta tasaveroisesta hakijasta vähemmistöryhmään kuuluva hakija, ja valinnan tarkoituksena on parantaa heikommassa asemassa olevan ryhmän asemaa, ratkaisua ei pidetä syrjintänä valintakilpailussa hävinnyttä henkilöä kohtaan. Riitta Rask toteaakin, että Työntekijän perusoikeus on tulla kohdelluksi yhdenvertaisesti samanlaisissa tilanteissa. Yhdenvertaisuus on keskeinen perus- ja ihmisoikeus, jota toteutetaan keskeisesti syrjinnän kielloilla.

 Periaatteen käyttöönotto Suomen kunnissa 

 Helsinki 
Helsingin kaupunki hyväksyi vuonna 2004 asiakirjan ”Rasismin ja etnisen syrjinnän ehkäiseminen”. Sen mukaan työhönotossa voidaan ottaa huomioon hakijan etninen tausta palkkaamalla tehtävään työmarkkinoilla aliedustettuun ryhmään kuuluva henkilö, vaikka tämä ei olisi aivan yhtä pätevä kuin paremmin edustettuun ryhmään kuuluva. Yhdenvertaisvaltuutettu kuitenkin kielsi tämän syrjintänä, jolloin linjaus muutettiin niin, että voidaan suosia ”maahanmuuttajaa”, jos hakijana on kaksi ansiokkuudeltaan tasaveroista hakijaa. Asiaa perusteltiin sillä, että positiivinen erityiskohtelu on mahdollista, jos sillä pyritään edistämään tosiasiallista yhdenvertaisuutta. 

Myöhemmin Helsinki otti käyttöön positiivisen syrjinnän henkilöstöhallinnon periaatteissa. Niissä todetaan, että yhdenvertaisuusperiaatetta noudattaen "kahdesta ansiokkuudeltaan tasaveroisesta hakijasta tehtävään valitaan aliedustettuun ryhmään kuuluva." Asiakirja ei täsmennä millaisista ryhmistä voi olla kysymys.

 Tampere 
Vuonna 2026 syntyi kohu kaupungin hyvinvointisuunnitelmaan liitetystä "empatiataulusta", jonka tarkoitus oli auttaa viranomaisia tunnistamaan yhdenvertaisuuslakiin perustuvan ”positiivisen erityiskohtelun” tarvetta. Taulu sisälsi esimerkiksi henkilön seksuaalisen suuntautumisen, puoluekannan ja ruumiinpainon arviointia. Empatiataulua arvostelivat erityisesti radikaalioikeistoon kuuluvat perussuomalaiset. Vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtaja Vilma Järvisalo puolusti hyvinvointisuunnitelmaa ja piti perussuomalaisten toimintaa ”pelleilynä” ja perussuomalaisia ”klovnipuolueena”.

 Suomalaista keskustelua 

 Perussuomalaisten julkilausuman herättämä keskustelu 

Vuonna 2011 perussuomalaisten eduskuntaryhmä antoi syrjintää ja suosintaa vastustavan julkilausuman. Siinä ei suoraan esiintynyt positiivisen erityiskohtelun käsitettä vaan todettiin: ”Tuomitsemme kaiken etniseen taustaan, kieleen, kulttuuriin, uskontoon tai vastaavaan seikkaan perustuvan syrjinnän tai suosimisen työmarkkinoilla, koulutuksessa ja muissa yhteyksissä... julkisen vallan on kohdeltava jokaista ihmistä yksilönä, ei etnisen, kulttuurisen tai muun vastaavan ryhmän edustajana”. Myös Kokoomuksen Nuorten Liitto ja Perussuomalaiset Nuoret ottivat pian tämän jälkeen kantaa suosimista ja syrjintää vastaan. Kokoomuksen Nuorten liiton mukaan ”Tiettyjen ryhmien suosimisella ja kiintiöillä Suomeen on luotu rakenteellista eriarvoisuutta, joka lisää jännitteitä eri ryhmien välille - - Kokoomusnuoret vaatii, että yksilöitä kohdellaan Suomessa yksilöinä eikä erilaisten vähemmistö- tai enemmistöryhmien jäseninä.”

Perussuomalaisten vaatimus kohdella ”jokaista ihmistä yksilönä” herätti keskustelua ja laajaa paheksuntaa tiedotusvälineissä.

 Helsingin Sanomien haastattelussa Helsingin yliopiston yleisen oikeustieteen professori Kaarlo Tuori, Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Tuomas Ojanen ja Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Veli-Pekka Viljanen pitivät perussuomalaisten näkemystä perustuslain ja kansainvälisten ihmisoikeussopimusten vastaisena. Veli-Pekka Viljasen mielestä suosinnan hylkääminen johtaisi tasa-arvon olennaiseen heikkenemiseen. Sotaveteraanien erilaiset edut olivat hyvä esimerkki positiivisesta syrjinnästä. Viljanen katsoi, että ”ajatukseen tasa-arvosta liittyy se, että yhteiskunnassa heikommassa asemassa olevia ryhmiä voidaan tukea”, ja arvioi, että ”lainsäädäntö voi muodostua välillisesti syrjiväksi, jos ajatellaan, että ryhmissä ei ole mitään eroa”. Tuomas Ojasen mukaan julkilausuma oli ”kamala”, koska muun muassa naisia tulisi suosia tietyissä virkanimitystilanteissa. Kaarlo Tuorin mukaan ”esimerkiksi koko vammaislainsäädäntö on positiivista erityiskohtelua”.
 Myöhemmässä vieraskynäkirjoituksessa Ojanen lisää, että  ”julkilausumista paistaa läpi niiden laatijoiden pahantahtoinen syrjivä motiivi.” Ojanen kirjoittaa, että ”positiivinen erityiskohtelu ei ole suosintaa, joka asettaa ihmisen tai ryhmän muita parempaan asemaan.”
 RKP:n varapuheenjohtaja Nils Torvalds arvioi perussuomalaisten julkilausumasta, että ”silloin meidän sosiaalipolitiikkamme menee kokonaan uusiksi. Niin kauan kuin Suomi on ollut sivistysvaltio, me olemme harrastaneet mittavastikin positiivista diskriminaatiota.”
 Kokoomuksen Ossi Mäntylahti totesi, että ”Suomessa yleisesti hyväksyttyjä vähemmistöjä suojaavia erityistoimenpiteitä ovat sotaveteraanien, maanviljelijöiden, vammaisten ja naisten kiintiöt sekä tuet”.
 Helsingin Sanomat katsoi pääkirjoituksessaan 27.5.2011, että tiukin tulkinta suosimisen kieltämisestä romuttaisi koko sosiaaliturvan, sillä ”Suomessa heikoimmassa asemassa olevia suositaan verotuksella ja sosiaalisilla tulonsiirroilla.”

Kannanoton arvostelijat katsoivat siten, että perussuomalaisten julkilausuma hylkäsi sosiaalipolitiikan yleensä sekä muun muassa maanviljelijöiden saamat tuet. Perussuomalaisten kannanoton kirjoittanut Jussi Halla-aho vastasi väitteisiin kahdessa blogikirjoituksessa.

 Muuta keskustelua 
Positiivisen syrjinnän arvostelu on kaikkialla ollut hyvin samankaltaista. Suomessa Jari Ehrnrooth on tiivistänyt sen niin, että tasa-arvo voi koskea vain yksilöitä. Ryhmät eivät ole subjekteja, joten niiden tasa-arvosta puhuminen on harhaanjohtavaa.

Arvosteluun on vastannut käräjätuomari Riikka Rask. Hän torjuu ajatuksen, että positiivinen syrjintä voisi olla yksilöön kohdistuvaa syrjintää. Rask kirjoittaa: ”Erityistoimille on tyypillistä, että ne asettavat eri asemaan tietyn ryhmän – eivät ketään nimenomaista yksilöä.” Dosentti Liisa Niemisen mukaan kokemus yksilötason syrjinnästä on näköharha: Ensi näkemältä positiivinen erityiskohtelu voi johtaa syrjintään yksilötasolla samalla, kun se edistää tosiasiallista yhdenvertaisuutta ryhmän tasolla.
Positiivinen syrjintä  eri maissa
pienoiskuva|Mielenosoitus Yhdysvalloissa vuonna 2003 positiivisen syrjinnän puolesta
Positiiviseen erityiskohteluun kuuluva vähemmistöryhmien suosinta on johtanut vaihteleviin ratkaisuihin. Yleensä sen käyttöä on rajoitettu, ja joskus sen soveltamista on vähennetty.  

 Euroopan unioni hyväksyy positiivisen erityiskohtelun rajoitetuissa tapauksissa. Direktiivin mukaan ei pidä estää toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ehkäistä tai hyvittää tiettyä rotua tai etnistä alkuperää oleville henkilöille aiheutunutta haittaa. Direktiivin mukaan Erilainen kohtelu saattaa olla oikeutettua erittäin rajoitetuissa tilanteissa, jos jokin rotuun tai etniseen alkuperään liittyvä ominaisuus muodostaa työhön liittyvän todellisen ja ratkaisevan vaatimuksen, ja jos tavoite on oikeutettu ja vaatimus oikeasuhtainen.

 Positiivinen syrjintä otettiin käyttöön Yhdysvalloissa tavoitteena muun muassa suosia mustia pääsyssä yliopistoihin ja tiettyihin ammatteihin. Vuonna 2023 Yhdysvaltain korkein oikeus kielsi positiivisen syrjinnän korkea­koulujen pääsy­kokeissa. Seurauksena on ollut mustien opiskelijoiden suhteellisen osuuden lasku maan eliittiyliopistoissa.
Etelä-Afrikka ja Intia ovat ottaneet käyttöön positiivisen erityiskohtelun.
 Britanniassa on laitonta kohdella henkilöitä eri tavoin rodun perusteella (). Sen sijaan on sallittua rohkaista tai kouluttaa tietyn ryhmän ihmisiä hakemaan tehtäviä, joissa he ovat aliedustettuina ().
 Ranskan perustuslaki kieltää suosimasta ketään etnisen taustan tai syntyperän perusteella. Sen sijaan on sallittua suosia koulutukseen pääsemistä asuinpaikan tai sosiaalisen aseman nojalla.
 Ruotsissa korkein oikeus tuomitsi 2006 laittomaksi maahanmuuttajien suosimisen yliopisto-opiskelijoiden valinnassa.http://www.thelocal.se/5871/20061221/
 Hollannissa Eindhovenin teknillinen yliopisto päätti palkata puolentoista vuoden ajan töihin vain naisia. Linjaus todettiin lainvastaiseksi.
 Bangladeshissä virkakiintiöt saivat aikaan kansannousun, joka johti pääministerin eroon. 
 Amerikkalaista keskustelua 

 Periaatteellinen kritiikki 
Periaate sai Yhdysvalloissa osakseen arvostelua, kun sen nojalla alettiin harjoittaa rotuun ja sukupuoleen perustuvaa suosintaa valintatilanteissa. Keskustelu on koskenut etenkin sitä, pitääkö afro-amerikkalaisia ja latinoja suosia yliopistojen pääsykokeissa, koska heidän suhteellinen osuutensa yliopisto-opiskelijoista on pienempi kuin  koko väestössä. Erityiskohtelun kannattajien mukaan nämä ryhmät olivat kärsineet tai kärsivät yhä syrjinnästä ja ovat sen takia muita huonommassa asemassa. Vastustajien mielestä rotu oli liian karkea mittari erottelemaan ihmisiä aseman huonouden suhteen. Ryhmään kohdistuva suosinta muuttuu sen takia yksilöiden syrjinnäksi. Vastustajat ovat väittäneet, että positiivinen syrjintä on epäreilua ja loukkaa perustuslain tasa-arvoperiaatetta, aiheuttaa sosiaalisia ja poliittisia erimielisyyksiä, ei ole parantanut asioita, leimaa hyödynsaajat ja heikentää heidän itsekunnioitustaan.

Samuel P. Huntington kirjoittaa, että länsimaisen sivilisaation arvoja ovat individualismi ja oikeusperiaate, jotka edellyttävät, että yksilöitä tulee kohdellaan samanarvoisina, mutta positiivinen syrjintä korvaa ne ryhmien tasa-arvoisuudella, mihin pyritään suosimalla heikommaksi jäävää ryhmää. Antropologi Philip Carl Salzman katsoo, että positiivinen syrjintä liittyy monikulttuurisuuden ihanteeseen, jossa tavoitellaan sopusointuista, mutta ryhmäidentiteetteihin jakautunutta yhteiskuntaa. Hän näkee ryhmien korostamisessa siirtymisen eräänlaiseen klaaniyhteiskuntaan, missä universalismin ja individualismin tilalle tulevat ryhmäidentiteetit. Ryhmien suosinnan kääntöpuolena on siten nähty yksilöön kohdistuva syrjintä.

 Kiintiöiden vaikutukset 
Monet organisaatiot ovat halunneet valita virkoihin alkuperäiskansaan kuuluvia henkilöitä oikaistakseen menneisyyden vääryyksiä. Erityisesti akateemisessa maailmassa niin sanotuista rodun vaihtajista (raceshifters) on tullut suuri ongelma. 

Oppilaitosvalinnoissa positiivinen syrjintä on johtanut siihen, että valkoiset hakijat kertovat olevansa ei-valkoisia. Yhdysvalloissa 34 % collegeen pyrkineistä valkoisista hakijoista ilmoitti olevansa ei-valkoinen. Tavallisinta (48 %) oli ilmoittautua Amerikan alkuperäisasukkaaksi. Tiedot väärentäneistä 77 % pääsi haluamansa oppilaitokseen.

Vuonna 2023 Yhdysvaltain korkein oikeus kielsi positiivisen syrjinnän korkea­koulujen pääsy­kokeissa. Edistysmieliset olivat tyrmistyneitä päätöksestä. Presidentti Joe Biden ilmaisi heti vakavan pettymyksensä päätökseen. 

 Katso myös 
 Syrjintä
 Tasa-arvo
 Mahdollisuuksien tasa-arvo

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Positiivisen erityiskohtelun opas 

Luokka:Ihmisoikeudet
Luokka:Rasisminvastaisuus‎
Luokka:Syrjintä
Luokka:Kriittinen teoria