Siestarjoki (kaupunki)

Siestarjoki (, , suom. aiemmin myös Rajajoki ja SysterpekkiSiestarjoki Eesti Keele Instituutin paikannimitietokanta) on Pietariin kuuluva kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee 35 kilometriä Pietarin keskustasta luoteeseen Suomenlahden ja Raja- eli Siestarjoen muodostaman Roslivajärven välisellä kannaksella. Hallinnollisesti Siestarjoki on Kurortin piiriin kuuluva kunta. Asukkaita on 40 300 henkeä (vuonna 2003). Siestarjoki oli Venäjän ja Suomen rajapaikkakunta vuodesta 1812 toiseen maailmansotaan, ja osa Suomen suuriruhtinaskuntaa 1812–1864.

pienoiskuva|vasen|Asekehittelijän, asetehtaan johtajana 1894–1902 toimineen Sergei Mosinin muistomerkki

 Historia 
Pian Pietarin kaupungin perustamisen jälkeen vuonna 1714 perustetulle Siestarjoelle rakennettiin Luoteis-Venäjän suurin asetehdas 1721–1724. Sen lähellä sijaitsi Pietari Suuren palatsi, jonka paikalla nykyään on hollantilaistyyppinen Dubki-puisto. Asetehtaassa on S. P. Voskovin työkalutehdas.  Ruotsin ja Venäjän vuosien 1741–1743 sodan sekä 1850-luvulla Krimin sodan aikana  Siestarjoelle rakennettiin maalinnoitus. Kesäkuussa 1855 Britannian ja Ranskan laivastot pommittivat tehdasta.

Siestarjoki yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1812 osana Vanhaa Suomea, mutta Kankaankylän () kaupunginosa siirrettiin kuuluvaksi Pietarin kuvernementtiin 1842.Сестрорецкий Разлив: История формирования ландшафтов - Река Сестра как устойчивый пограничный рубеж Окрестности Петербурга  Kun asetehdasta ympäröinyt 14 neliökilometrin laajuinen alue erotettiin suuriruhtinaskunnasta vuonna 1864 ja sekin liitettiin Pietarin kuvernementtiin, lupasi keisari Aleksanteri II Suomelle vastineeksi Petsamon. Tämä toteutui vasta Suomen itsenäistymisen jälkeen Tarton rauhassa vuonna 1920."Pieni tietosanakirja". Kustannusosakeyhtiö Otava, 1925-1928. (luettu 29.6.2007)

pienoiskuva|Siestarjoen rautatieasema

1800-luvun lopulla Siestarjoesta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue. Vuonna 1898 perustettiin kylpylä, jossa hoidetaan sydän- ja verenkiertoelimistön, hermoston, ruuansulatus- sekä tuki- ja liikuntaelimistön sairauksia. Neuvostoaikana seudulle perustettiin parantoloita ja lepokoteja. Siestarjoella vietti viimeiset elinvuotensa kirjailija Mihail Zoštšenko, joka on myös haudattu sinne. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on rakennettu uusia kerrostaloalueita.

Vuonna 1815 Siestarjoelle rakennettiin Valkeasaaren luterilaisen seurakunnan kappeli. Historiallisia kaupunginosia ovat Kankaankylän ohella Kurort (), Rosliva () ja Seppälä.Pietarin kaupunginhallituksen 6.2.2006 tekemä päätös n:ro 117 ”O Rejestre nazvanii objektov gorodskoi sredy” Pietarista Siestarjoen kautta Viipurin rataan yhtyvällä rataosuudella on samanniminen paikallisliikenteen rautatieasema.

Siestarjoella sijaitsee yksi Jaroslavlin alueelta saapuvan ja Koiviston (Primorsk) öljyterminaaliin johtavan BPS-1 öljyputken pumppausasemista välivarastoineen.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Siestarjoki Pietari-tietosanakirjassa 
 Rajajoen venäläinen asetehdas, Hakkapeliitta, 31.01.1933, nro 5, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Rikottu keisarisana - yksi monista, Hakkapeliitta, 03.01.1933, nro 1, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

*
Luokka:Kurortin piiri
Luokka:Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat