Kaupungistuminen

Kaupungistuminen eli urbanisaatio on yhteiskunnallinen ilmiö, jossa kaupungeissa asuvan väestön osuus kokonaisväestöstä kasvaa. Kaupungistumiseksi kutsutaan myös uusien kaupunkien syntyä ja kehittymistä. Kaupungeiksi kutsuttuja yhteisöjä on ollut olemassa jo vuosituhansien ajan. Nykyinen kaupungistuminen nähdään osana yhteiskunnan modernisaatiota. Kaupungistumista tutkii muun muassa kaupunkitaloustiede.

Maaseutumaisissa yhteiskunnissa kaupunkien väestönkasvu ohittaa ensin maaseudun väestönkasvun, ja myöhemmin maaseudun väestö kääntyy laskuun muuttoliikkeen myötä. Lopulta väestö alkaa vähentyä myös pienemmissä kaupungeissa ja keskittyy kooltaan suurempiin kaupunkeihin. Jotkin yhteiskunnat ovat jo siirtyneet vaiheeseen, jossa suurten kaupunkien väestö vähenee ja niiden lähialueiden väestömäärä kasvaa.

Kaupungistumisen keskeisenä käännekohtana pidetään sitä, että kaupungeissa asuu enemmän ihmisiä kuin maaseudulla. Tarkkaa ajankohtaa on vaikea määrittää, mutta erään arvion mukaan tämä käänne olisi tapahtunut vuonna 2008. Kaupunkilaisten määrän on ennustettu nousevan vuonna 2030 jo viiteen miljardiin, jolloin kaupungeissa asuisi 70 prosenttia maailman ihmisistä.https://archive.is/20120526064003/www.tekniikkatalous.fi/Ilmastopuntari/article352599.ece?s=u&wtm=tt-30112009

YK:n UNDESAn mukaan 84 % Suomen väestöstä asui kaupungistuneilla (urbaaneilla) alueilla jo vuonna 2011.Field Listing - Urbanization United Nations, Department of Economic and Social Affairs Tilastokeskuksen jaottelun mukaan vasta 70 % suomalaisista asui kaupunkialueilla vuonna 2016, 7 % kaupungin läheisellä maaseudulla ja 6 % maaseudun keskustaajamissa.

Kaupungistuminen menneisyydessä

Historiallisesti kaupungin määrittely on hankalaa. Useimmiten historiantutkijat ja arkeologit kutsuvat kaupungeiksi sellaisia asutuskeskittymiä, jotka olivat ympäristöönsä nähden suurehkoja, ja joiden asukkaat eivät osallistuneet ravinnon tai raaka-aineiden perustuotantoon kuin enintään sivutoimisesti. Kaupunkien asutus keskittyi kauppaan, käsitöihin, hallinnollisiin tehtäviin ja erilaisten palvelujen tarjoamiseen. Maanviljelyyn keskittynyttä asutusta kutsutaan kyläksi. Erottelu ei kuitenkaan ole absoluuttinen, vaan kaupungin ja kylän välinen raja on liukuva. Joskus – esimerkiksi keskiajan Euroopasta puhuttaessa – kaupunki oli myös hallinnollinen ja oikeudellinen käsite, joten kaikki kaupunkimaisia piirteitä omanneet asutuskeskukset eivät olleet kaupunkeja ainakaan virallisesti.


Historialliset kaupungit eivät kooltaan ole aina vastanneet nykyaikaista mielikuvaa kaupungista: kaupungiksi saatetaan joissakin historiallisissa yhteyksissä kutsua muutaman sadan asukkaan asutuskeskittymää, vaikka nykyisin tämän kokoista yhteisöä pidettäisiin maaseudun taajamana. Kaupunkikäsitteen merkityksen ja määritelmien muuttumisen vuoksi historiallista ja nykyistä kaupungistumista on vaikea verrata.

Varhaisimmat sellaiset yhteisöt, joita yleisesti luonnehditaan kaupungeiksi, syntyivät 3000-luvulla eaa. Egyptissä ja Mesopotamiassa. Kaikkein ensimmäisenä miljoonakaupunkina pidetään antiikin Roomaa. Antiikin sivilisaatio, keskiajan islamilainen sivilisaatio ja esimerkiksi Kiina voidaan mainita esimerkkeinä varhain kaupungistuneista kulttuureista, joissa niissäkin tosin valtaosa väestöstä asui maaseudulla. Euroopassa kaupunkiasutus taantui Rooman valtakunnan hajottua, mutta alkoi hitaasti taas voimistua 700- ja 800-luvuilla, laajemmassa määrin sydänkeskiajalta lähtien. Merkittäviä kaupunkiyhteisöjä syntyi myös Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan sekä Etelä- ja Väli-Amerikkaan jo ennen eurooppalaisten saapumista näille alueille. Myöhemmin kaupungistuminen levisi napaseutuja lukuun ottamatta kaikkialle maailmaan. Ennen teollistumisen aikakautta ja 1800-lukua yli 100 000 asukkaan kaupungit olivat kuitenkin poikkeuksellisia.

Nykyajan kaupungistuminen
200px|thumb|Ilmakuvaa Tokiosta, maailman suurimmasta metropolista.

Ensimmäinen todella huomattava muuttoaalto kaupunkeihin tapahtui joissakin länsimaissa teollistumisen myötä 1700- ja 1800-luvuilla. 1900-luvulla länsimaissa tapahtui kaksi muuttoaaltoa kaupunkeihin, ensin 1900-luvun alussa ja toinen 1950- ja 1960-luvuilla. Vuonna 1900 vain kahdeksan prosenttia maailman väestöstä asui kaupungeissa. Nykyisin kaupungistumisastetta pidetään yhtenä kehittyneen maan mittareista (kaikki kehittyneet maat ovat nykyisin myös kaupungistuneita), vaikka myös osa kehitysmaista, pääosin Latinalaisen Amerikan ja Lähi-idän maat, ovat olleet jo pitkään kaupungistuneita.

Kiinassa on käynnissä nykyään maailmanhistorian laajin kaupungistuminen ja maan kaupungistumisen odotetaan jatkuvan vilkkaana myös tulevaisuudessa.Turun Sanomat: Kiina kaupungistuu pikavauhtia Muissakin kehitysmaissa kaupungistuminen on hyvin nopeaa. On arvioitu, että joka tunti 10 000 ihmistä muuttaa maalta kaupunkiin. Kuukaudessa se tekee noin seitsemän miljoonaa ihmistä. Viimeisen kolmen vuosikymmenen aikana noin miljardi ihmistä on muuttanut maalta kaupunkiin. Seuraavien kymmenen vuoden aikana ennustetaan muuttavan toinen miljardi lisää. Vuoteen 2055 mennessä kaupungit ottavat vastaan kahdesta neljään miljardia ihmistä. Nopeimmin kasvavat 100 000–500 000 asukkaan kaupungit.

Nykyisen kaupungistumisen syyt

200px|thumb|Hongkong on yksi maailmantalouden tärkeimmistä keskuksista ja maailman tiheimmin asutuista kaupungeista.
Kaupungistumisen syyt ovat moninaiset. Maaseudun koneellistuminen vähentää työvoiman tarvetta maaseudulla. Kehitysmaissa maaseutu on usein kovan väestönkasvun takia ylikansoitettu ja väestöräjähdys purkautuu kaupunkeihin. Maattomilla ja työttömillä maaseudun asukkailla ei ole muuta mahdollisuutta kuin muuttaa kaupunkiin.

Koska suurin osa kaupunkiin muuttajista on nuoria, on kaupunkien luonnollinenkin väestönkasvu suurta. Kaupungit ovat vetovoimaisia myös siksi, että ihmiset uskovat niissä olevan mahdollisuuksia työllistymiseen, koulutukseen ja parempaan elintasoon. Nämä kaupunkien maaseutua paremmat mahdollisuudet saavat usein kehitysmaissa toimeentulonsa maaseudulla jo turvanneetkin ihmiset muuttamaan kaupunkeihin. Tämän lisäksi myös ilmaston muuttuminen saattaa vaikuttaa kaupungistumiseen kiihdyttävästi; esimerkiksi Kiinassa tai Afrikassa paheneva kuivuus on pakottanut ihmisiä lähtemään kaupunkeihin maatalouden käydessä kotipaikalla mahdottomaksi. Länsimaissa suurkaupungit vetävät myös eri elämäntyylejä ja vaihtoehtokulttuureja harrastavia ihmisiä suvaitsevaisemman ilmapiirinsä vuoksi. Tämän takia monissa suurkaupungeissa, kuten Berliinissä ja San Franciscossa, on suuri homoyhteisö.

Ihmiset muuttavat ensin kotipaikkansa lähikaupunkiin, josta jonkin ajan kuluttua muutetaan eteenpäin maan suurimpiin kaupunkeihin. Monissa maissa kaupungistumista yritetään rajoittaa, mutta tulokset ovat huonoja. Esimerkiksi Kiinan Shanghaissa arvioidaan asuvan monta miljoonaa laitonta maaltamuuttajaa.

Kehitysmaiden kaupungistumisen ongelmia

Nopea kaupungistuminen luo myös ongelmia. Kehitysmaiden infrastruktuuri ei yleensä pysy kehityksen mukana, jolloin varsinaisen kaupungin laidoille syntyy paljon hökkelikyliä, joissa ei ole tarjolla alkeellisimpiakaan palveluja. Asunnottomuus ja katulapset ovat yleisiä ilmiöitä. Monissa kehitysmaissa jopa yli puolet väestöstä saattaa asua slummeissa. Asuntojen hinnat nousevat kovan kysynnän takia pilviin ja tuloerot kasvavat räjähdysmäisen suuriksi. Työttömyys on yleistä, mikä taas johtaa rikollisuuteen, prostituutioon, huumekauppaan ja pimeisiin töihin. Kaupungit ovatkin nykyisin entistä epätasa-arvoisempia paikkoja, joissa rikkaiden aidoilla reunustetut asuma-alueet ovat aivan slummien vieressä.

Kaupungit vievät laajentuessaan tilaa esimerkiksi maataloudelta ja luonnolta. Vedestä saattaa tulla pulaa pohjavesilähteiden tyhjentyessä tai saastuessa. Pahimmillaan kaupungit tuottavat asukasta kohti moninkertaisesti jätteitä maaseutuun verrattuna, ja tehokkaan jätehuollon järjestäminen kuuluukin kehitysmaiden kaupunkien vaikeimpiin ongelmiin. Lisäksi kaupunki kuluttaa moninkertaisesti luonnonvaroja maaseutuun nähden, ja suurkaupunki tarvitsee pahimmillaan pinta-alaansa nähden monikymmenkertaisen alan viljeltyä maata ruokatarpeidensa tyydyttämiseksi.

Laajeneva kaupunki aiheuttaa myös liikenneongelmia. Laajentuessaan kaupunki lisää asukkaidensa auton tarvetta, eikä tieverkoston kehittäminen usein pysy autoistumisen tahdin mukana. Liikenne on ruuhkaista ja pysäköintipaikoista on pulaa. Autoistumisen takia monet suurkaupungit ovat todella saastuneita. Pahimmin saastuneissa kaupungeissa ihmiset saattavat hengittää monen tupakka-askillisen verran myrkkyjä päivän aikana. Suurin osa maailman saastuneimmista kaupungeista sijaitsee nykyisin voimakkaasti kaupungistuvassa Kiinassa. Monesti kaupungit ovatkin sakean savusumun eli smogin peitossa.

Kaupungistumisen mahdollisuudet


Kaupungistumiseen liittyy sen mukanaan tuomista ongelmista huolimatta myös runsaasti mahdollisuuksia. Kaupungit pystyvät yleensä tarjoamaan jonkinlaisen koulutuksen ja terveydenhuollon myös slummeissa asuville, jonka johdosta syntyvyys ja lapsikuolleisuus ovat pienempiä kuin maaseudulla. Kehitysmaissa elinajanodote on kaupungeissa maaseutua korkeampi. Kaupungeissa on lisäksi tarjolla työmahdollisuuksia, vaikka ne ovatkin usein virallisen talousjärjestelmän ulkopuolisia ja heikosti palkattuja. Työkirjo on kaupungeissa laajempi, mikä mahdollistaa ihmisille runsaamman valikoiman uramahdollisuuksia. Lisäksi suurkaupungit ovat taloudellisesti tehokkaita yksikköjä, jotka tuottavat väestöön suhteutettuna moninkertaisesti enemmän kuin muut alueet.

Vähemmistöille, kuten homoseksuaaleille ja siirtolaisille, suurkaupunki voi olla pientä paikkakuntaa turvallisempi asuinympäristö, koska suuressa väkimäärässä sulaudutaan massaan tehokkaammin ja kaupunkikulttuuri on maaseudun kulttuuria sirpaloituneempaa, jonka takia alakulttuurien muodostaminen on helpompaa.

Monet kaupunkisuunnittelijat ja arkkitehdit ovat esittäneet tulevaisuuden visioita ekologisesta suurkaupungista, joka rakentuu kestävän kehityksen periaatteiden mukaan. Ekologisessa kaupungissa kaikki tavarat ja materiaalit kierrätetään ja uudelleenkäytetään mahdollisimman perusteellisesti. Suurin osa liikenteestä tapahtuisi polkupyörällä, kävellen ja julkisilla kulkuneuvoilla.

Suomen kaupungistuminen

Ensimmäisenä Suomen kaupunkina pidetään Turkua, joka perustettiin 1200-luvun lopulla. Suomessa kaupungistumisaste pysyi kuitenkin pitkään selvästi alhaisempana kuin useimmissa muissa Euroopan maissa: keskiajalla vain muutama prosentti Suomen alueen asukkaista asui kaupungeissa, joita sijaitsi vain maan etelä- ja lounaisrannikoilla. Suomi kaupungistui länsimaisittain myöhään, mutta nopeasti. Vielä vuonna 1950 enemmistö suomalaisista asui maalla, mutta vuoteen 1970 mennessä enemmistö suomalaisistakin jo asui kaupungeissa.

Maailman tärkeimmät kasvukeskukset 
Seuraavassa on lueteltu suurimmat kaupungit vuonna 2021 sekä ennuste suurimmista kaupungeista vuonna 2050. On kumminkin huomattava että suurkaupunkialue on vaikeasti määriteltävä alue; esimerkiksi käynee Etelä-Korean Soul jossa eri laskelmien mukaan asuu 10–22 miljoonaa ihmistä. Tämän takia luettelot voivat vaihdella huomattavastikin eri tilastoissa.

Suurimmat kaupungit 2021

Suurimmat kaupungit 2050 (ennuste)
15 suurinta kaupunkia ennusteen mukaan vuonna 2050: City population 2050

 KaupunkiAsukasluku ValtioMumbai42 403 631  Delhi 36 156 789 Dhaka35 193 184  Kinshasa35 000 361  Kalkutta 33 042 208 Lagos32 629 709  Suur-Tokio32 621 993  Karachi31 696 042  New York24 768 743  México 24 328 738 Kairo24 034 957  Metro Manila23 545 397  São Paulo22 824 800  Shanghai 21 316 752 Lahore17 449 007  

Luettelo valtioista kaupungistumiskehityksen mukaan

Sija Valtio Kaupunkiväestö (%)Kaupungistumisaste (%) Päiväys 1    100  1,78  2020  2    100  0,51  2020  3    100  −0,06 2020  4    100  1,39  2020  5    100  0 2020  6   (Britannia)  100  0,9  2020  7   (Britannia)  100  −0,44 2020  8   (Britannia)  100  1,27  2020  9   (Britannia)  100  0,45  2020  10   (Kiina)  100  0,82  2020  11   (Kiina)  100  1,63  2020  12   (Alankomaat)  100  1,56  2020  13    99,2  2,41  2020  14    98,1  0,62  2020  15    97,5  0,67  2020  16   (Yhdysvallat)  95,9  0,1  2020  17    95,5  0,46  2020  18   (Yhdysvallat)  94,9  0,92  2020  19    94,7  0,38  2020  20    93,9  0,81  2020  22   (Yhdysvallat)  93,6  −0,14  2020  23   (Britannia)  93,6  1,77  2020  24    92,6  1,64  2020  25    92,2  0,74  2020  26    92,1  1,07  2020  27   (Yhdysvallat)  91,8  0,29  2020  28    91,8  −0,14  2020  29    91,5  1,55  2020  30    91,4  2,43  2020  31   (Ranska)  90  0,36  2020  32    90,1  2,61  2020  33    89,5  4,38  2020  34   (Alankomaat)  89,1  0,62  2020/2018  35   88,9  0,75  2020  36    88,3  1,28  2020  37    88,1  0,51  2020  38    88  1,05  2020  39    87,9  −0,31  2020  40    87,7  0,87  2020  41   (Yhdysvallat)  87,2  0,07  2020  42    (Tanska)  87,3  0,42  2020  43    86,8  2,61  2020  44   87,1  1,05  2020  45    87  1,71  2020  46    86,7  1,01  2020  47    86,3  5,25  2020  48    86,2  1,43  2020  49    85,5  0,42  2020  50    84,3  2,17  2020  51    83,9  0,89  2020  52    83,2  1,13  2020  53    83  1,4  2020  54    82,7  0,95  2020  55    82,5  2,06  2020  56    81,6  0,97  2020  57    81,4  0,3  2020  58    81,4  1,22  2020  59    81  0,72  2020  60    81  1,77  2020  61    80,8  0,33  2020  62    80,8  1,5  2020  63    80,7  1,59  2020  64    80,7  1,68  2020  65    79,7  0,22  2020  66    79,5  0,44  2020  67    78,9  0,8  2020  68   (Britannia) 78,5  0,76  2020  69   78,3  1,44  2020  70   78,3  1,66  2020  71   78,1  1,67  2020  72    77,8  0,61  2020  73    77,5  0,27  2020  74    77,2  0,14  2020  75    77,2  2,13  2020  76    76,7  3  2020  78    76,1  2,04  2020  79   75,9  1,71  2020  80   75,7  −0,22  2020  81   (Uusi Seelanti) 75,5  0,37  2020  82    74,8  0,18  2020  83    74,4  3,33  2020  84   74,1  0,21  2020  85   73,9  0,88  2020  86    73,7  2,46  2020  87    73,4  1,57  2020  88    73,1  4,28  2020  89    71,9  0,07  2020  90   (Ranska)  71,5  1,89  2020  91    71,1  0,94  2020  92    71  0,29  2020  93    70,9  3,06  2020  94    70,9  2,87  2020  95    70,1  1,97  2020  96   69,6  1,53  2020  97  69,6  −0,33  2020  98    69,2  0,01  2020  99    68,7  1,63  2020  100    68,4  2,06  2020  101    68,3  −0,93  2020  102    68  −0,31  2020  103    67,8  3,28  2020  104    67,5  0,54  2020  105    67,4  1,97  2020  106    66,8  0,75  2020  107    66,8  4,32  2020  108    66,7  1,97  2020  109    66,3  0,47  2020  110    66,1  0,9  2020  111    64,2  1,66  2020  112    64  2,27  2020  113    63,7  1,14  2020  114    63,5 2,14  2020  115    63,3  0,22  2020  116    62,6  4,07  2020  117    62,4  0,82  2020  118   (Ranska)  62  1,01  2020  119    62,2  1,71  2020  120    62,1  1,69  2020  121    61,4  2,42  2020  122    60  −0,25  2020  123    59,5  0,42  2020  124    59  1,45  2020  125    58,7  0,59  2020  126    58,5  0,45  2020  127    58,4  2,75  2020  128    57,7  1,29  2020  129   57,6  3,63  2020  130   57,6  −0,08  2020  131    57,5  1,26  2020  132    57,3  3,34  2020  133    57,2  1,62  2020  134    57,1  2,9  2020  135    56,6  2,27  2020  136    56,4  –  2020  137    56,4  −0,07  2020  138    56,4  1,58  2020  139    56,3  0,82  2020  140  Maapallo 56,2  1,9  2020  141   55,6  3,19  2020  142    55,5  1,43  2020  143    55,3  4,28  2020  144    55,1  0,56  2020  145    53,8  0  2020  146    53,2  0,22  2020  147   (Britannia)  52,9  0,89  2020  148    53  1,03  2020  149    52,5  2,46  2020  150    52,1  3,41  2020  151    52  4,23  2020  152    52  4,2  2020  153     51,8  2,68  2020  154    51,7  3,38  2020  155    51,4  1,73  2020  156    50,4  1,28  2020  157    49  0,55  2020  158   (Britannia)  48,5  2,42  2020  159    48,4  3,89  2020  160    48,1  3,73  2020  161     47,4  1,99  2020  162    46  2,32  2020  163   (Uusi Seelanti)  46,2  1,69  2020  164    45,6  4,53  2020  165    44,6  4,23  2020  166    44,2  3,41  2020  167    43,9  4,86  2020  168   (Alankomaat)  43,7  0,67  2020  139    42,9  3,12  2020  140    42,8  1,86  2020  141    42,8  −0,07  2020  –   (Tanska)  42,4  0,74  2020  142    42,8  3,76  2020  143    42,3  2,98  2020  144    42,2  2,52  2020  145    41,3  3,86  2020  146    40,8  0,11  2020  147    40,7  2,93  2020  –   (Britannia)  40,1  0,73  2020  148    38,5  4,48  2020  149    38,2  3,17  2020  150    37,3  2,98  2020  151    37,2  2,53  2020  152    37,1  4,35  2020  153    36,9  2,03  2020  154    36,6  4,06  2020  155    36,5  0,76  2020  156    36,5  3,54  2020  157    36,3  3,28  2020  158    35,3  3,17  2020  159    35,2  5,22  2020  160    34,9  2,37  2020  161   34,9  3,35  2020  162    34,3  2,19  2020  163    31,2  0,2  2020  164    31,1  1,74  2020  165   (Britannia)  31  0,46  2020  166   (Britannia)  31  0,46  2020  167    30,8  0,92  2020  168    30,6  4,99  2020  169    29,4  2,87  2020  170    29  2,83  2020  171    28  4,23  2020  172    27,5  2,62  2020  173    26,8  0,83  2020  174    26  3,37  2020  175    25,5  2,55  2020  176    25  5,7  2020  177    24,7  3,91  2020  178    24,4  0,55  2020  179    24,2  2,46  2020  180    24,2  3,25  2020  181    23,5  3,88  2020  182    23,1  0,71  2020  183    22,9  1,05  2020  184    22  3,15  2020  185    21,7  4,63  2020  186    20,2  4,1  2020  187    18,8  0,8  2020  188    18,7  0,85  2020  189    17,9  −0,47  2020  190    17,4 2,86  2020  191    17,4  4,19  2020  192    16,6  4,27  2020  193    14,4  0,81  2020  194    13,7  5,68  2020  195    13,3  2,51  2020  196   (Britannia)  9,1  0,64  2020  -   (Britannia)  0  NA  2012  197   (Uusi Seelanti)  0  0  2020  198   (Ranska)  0  0  2020 

 Katso myös 
 Maaltamuutto

 Lähteet 

Aiheesta muualla

 Urbanization Worldwide, World Bank 2005 World Development Indicators
 Open History Cityviewer , a dynamic map of the world cities' growth
 Tomorrow's Crises Today – the humanitarian dimension of urbanization
 The Natural History of Urbanization
 Ylen Elävä arkisto – Suurkaupungin hurmio ja turmio
 Verkkouutiset – Kiina siirtää 250 miljoonaa ihmistä maaseudulta kaupunkeihin

Luokka:Sosiologia
Luokka:Kaupunkimaantiede
Luokka:Kaupunkisuunnittelu
Luokka:Väestötiede
Luokka:Muuttoliike
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit