Taivaasta

Taivaasta (;  tai De caelo et mundo) on Aristoteleen kirjoittama kosmologiaa käsittelevä teos. Se sisältää hänen tähtitiedettä koskevat teoriansa. Teos käsittelee myös klassisia alkuaineita ja niiden liikkeitä sekä painovoimaa.

 Historia 

Taivaasta on Aristoteleen teosten joukossa suhteellisen varhainen. Teos voidaan nähdä Aristoteleen vastauksena Platonin luonnontieteelliselle dialogille Timaios, ja se on ilmeisesti kirjoitettu suhteellisen pian Timaioksen jälkeen. Aristoteles piti Platonin esitystä epätieteellisenä ja halusi esittää maailmankaikkeuden toiminnasta oman tieteellisemmän teoriansa.Bowen, Alan C. & Wildberg, Christian: ”Introduction”. Teoksessa 

Aristoteles hyödynsi teoksessaan oman aikansa tähtitieteellisiä teorioita. Teos oli Aristoteleen muiden luonnontieteellisten teosten tavoin merkittävä perusta keskiajan skolastiikalle ja luonnontieteelle 1600-luvulle ja uuden ajan tieteeseen saakka.

 Sisältö 

Taivaasta käsittää neljä kirjaa. Teos käsittelee koko maailmankaikkeutta, mukaan lukien tähtien piiri, tähtien ja Kuun välinen alue, sekä Kuun alapuolinen maailma, mukaan lukien Maa. Teoksen kreikankielisen nimen ”taivas”, ouranos (οὐρανός), kattaa kaikki nämä alueet.

Aristoteles katsoi, että maailmankaikkeus on ikuinen. Tässä hän asettui sitä Platonin näkemystä vastaan, että kaikkeus oli luotu. Aristoteleen mukaan taivaankappaleet ovat kaikkein täydellisimpiä kappaleita tai substansseja, ja niiden liikkeitä ohjaavat erilaiset periaatteet kuin Kuun alapuolisia kappaleita. Viimeksi mainitut koostuvat yhdestä tai kaikista neljästä alkuaineesta (maa, vesi, ilma, tuli) ja ovat katoavia. Taivaankappaleet puolestaan koostuvat viidennestä alkuaineesta, katoamattomasta eetteristä, joten ne eivät ole syntymisen ja häviämisen kohteena. Näin olleen niiden liikkeet ovat ikuisia ja täydellisiä, ja ainoa ikuinen ja täydellinen liike on ympyränmuotoinen liike, joka päinvastoin kuin maanpäälliset ylös ja alas suuntautuvat liikkeet voi kestää ikuisesti samanlaisena. Tällainen liike on juuri eetterin luonnon mukaista.Aristoteles: Taivaasta I–III.

Kuten substanssit, myös taivaankappaleet koostuvat materiasta (eetteristä) ja muodosta. Vaikuttaa siltä, kuin Aristoteles olisi pitänyt niitä elävinä olentoina, joilla on järjellinen sielu muotonaan. Aristoteleen kuvaus ei kuitenkaan Platonin esityksen tavoin pidä sisällään maailmansielua. Teos käsittelee myös aristoteelista painovoimateoriaa, jonka mukaan kaikilla alkuaineilla on luonnollinen paikka ja liikesuunta.Aristoteles: Taivaasta IV.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 

 Suomennos 

 Aristoteles: Taivaasta. Teoksessa 

 Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia 

 Aristotle: On the Heavens. Teoksessa  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
  Kreikankielinen alkuteksti ja ranskankielinen käännös.

 Muuta kirjallisuutta 





 Aiheesta muualla 

 Teos 

 Aristotle: On the Heavens , käännös by J. L. Stocks 

Luokka:Aristoteleen teokset
Luokka:Kirjat luonnonfilosofiasta
Luokka:Kirjat tähtitieteestä