Emil Väre

Emil Ernst Väre (syntyjään Vilén, tunnettu myös nimellä Eemeli Väre; 28. syyskuuta 1885 Kärkölä – 31. tammikuuta 1974 Kärkölä) oli kaksinkertainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä epävirallinen Euroopan mestari. Eemeli Väre 50-vuotias, Helsingin Sanomat, 28.9.1935, nro 261, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 28.9.2025

Emil Väre aloitti painijauransa vuonna 1907 nuorena rautatieläisenä Pietarissa. Hän voitti vuonna 1909 Suomen mestaruuden kevyessä 67,5 kilon sarjassa ja uudisti mestaruutensa 1911. Samana vuonna hän tuli myös kevyen sarjan maailmanmestariksi. Vuonna 1912 Väre voitti Euroopan mestaruuden ja olympialaisten kultamitalin sarjassaan.

Väreen ura oli varsin loistelias. Hän esimerkiksi voitti kaikki vuosina 1912–1916 painimansa ottelut. Väre oli Viipurin Voimailijoiden perustajajäseniä. Väre päätti kilpauransa Antwerpenin kultamitaliin, jonka hän voitti sopuottelussa Taavi Tammista vastaan.

Painin Suomen-mestaruuden Väre voitti 73 kg:n sarjassa vuosina 1909 ja 1911.

Aktiiviuransa jälkeen Emil Väre teki mittavan päivätyän painin järjestötehtävissä. Hän oli kymmenkunta vuotta Painiliiton hallituksessa sekä toimi kahteen otteeseen Viipurin Voimailijoiden puheenjohtajana. Hän toimi palkintotuomarina suurissa kilpailuissa ja hänen apuaan käytettiin myös kurssi- ja neuvontatoiminnassa. 

Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949.
 Saavutuksia 
Olympiakultaa Tukholma 1912 ja Antwerpen 1920 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 67,5 kg)
Maailmanmestaruus 1911
Euroopan mestaruus epävirallisista, vuoden 1912 kisoista

 Lähteet 




Viitteet

 Aiheesta muualla 
 Väre Viipurin Voimailijoiden historiikissä (arkistoitu versio)


Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat
Luokka:Suomalaiset painivalmentajat
Luokka:Vuonna 1885 syntyneet
Luokka:Vuonna 1974 kuolleet