Salisbury (albumi)

Salisbury on brittiläisen rockyhtye Uriah Heepin toinen albumi, joka julkaistiin vuoden 1971 helmikuussa. Albumin kappaleista hitiksi Euroopassa nousi ”Lady in Black”. 

Albumin materiaali on melko laaja-alaista. Esimerkiksi kappaleet ”Bird of Prey” ja ”High Priestess” edustavat raskasta musiikkia, kun taas ”The Park” ja ”Lady in Black” ovat rauhallisempia kappaleita.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen 

Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa erilaisella kannella kuin Euroopassa.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen

 Tuotanto 

Yhtyeen edellinen rumpali Nigel ”Ollie” Olsson jätti yhtyeen ja hänen tilalleen tuli muun muassa Bakerloossa soittanut Keith Baker. Kuten edeltäjänsä Very ’eavy... very ’umble, myös Salisburyn tuotti Gerry Bron. Albumin materiaalista yhtye teki ensimmäisenä kappaleen ”Bird of Prey”. Se toimi mm. keikkojen aloituskappaleena. Mick Box on kertonut, että Salisbury kirjoitettiin suurimmaksi osaksi eräässä pubissa Chiswickissa.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen Yhtye aloitti albumin nauhoitukset lokakuussa 1970 ja päätti ne saman vuoden marraskuussa, joskin aloituskappale ”Bird of Prey” nauhoitettiin jo kesällä 1970.

Kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensley, joka ei ollut ehtinyt säveltää ainoatakaan kappaletta yhtyeen debyyttialbumille Very ’eavy... very ’umblelle, otti suurimman vastuun sävellystyöstä. Hensleyn hallitsema sävellysjako jatkui vuoden 1980 Conquest-albumiin asti. Albumin kuudesta kappaleesta kolme oli yksinomaan hänen kynästään, ja lisäksi hän sävelsi kappaleet ”Time to Live” ja ”Salisbury” kitaristi Mick Boxin ja solisti David Byronin kanssa. Levyn valmistuttua Uriah Heep teki ensimmäisen Yhdysvaltojen kiertueensa.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen

 Tietoa kappaleista 

Aloituskappale ”Bird of Prey” edustaa yhtyeen raskaampaa puolta.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen Ken Hensley on kertonut, että yhtye valitsi kappaleen aloituskappaleeksi muun muassa siksi, että yhtye avasi keikkansa sillä. Yhdysvalloissa kappale julkaistiin jo edellisellä Uriah Heep -albumilla, joskin tämä versio poikkesi hieman Salisburylla julkaistusta versiosta.Very ’eavy... very ’umblen Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen ”Bird of Preyn” paikalla Yhdysvalloissa julkaistussa versiossa on kappale ”High Priestess”. ”Bird of Prey” on Salisburyn ainoa kappale, jossa Hensley ei ole merkittynä tekijöihin (kappale on kitaristi Mick Boxin, solisti David Byronin ja basisti Paul Newtonin käsialaa). Rauhallinen ”The Park” sai alkunsa Hensleyn kirjoittamasta runoelmasta. Kappaleen musiikki muodostettiin eräässä kauniissa talossa Hampurissa. Kappaleen sanoituksissa yhtye tulkitsee elämän surullista kehityssuuntaa.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen Kappale koostuu lähinnä akustisesta kitarasta ja kosketinsoittimista. 

Progressiivinen ”Time to Live” kertoo miehestä, joka vapautuu vankilasta vietettyään siellä kaksikymmentä vuotta tapettuaan miehen, joka oli ahdistellut hänen naisystäväänsä. Kappale ei perustu tositapahtumiin.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen Albumin kenties tunnetuin kappale, A-puolen päättävä ”Lady in Black”, sai inspiraationsa Hensleyn nähtyä ikkunasta mustiin pukeutuneen naisen. En koskaan tavannut naista, en koskaan saanut tietää kuka hän oli, mutta hän auttoi luomaan laulun.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen Kappaleessa käytettiin neljää akustista kitaraa,Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen ja se koostuu vain kahdesta soinnusta. Kappaleesta julkaistiin single albumin ilmestymisvuonna, mutta tuolloin sen saama menestys oli melko vähäistä (Suomessa siitä tuli hitti 1972). Kappale julkaistiin uudestaan singlenä vuonna 1977, jolloin se menestyi jopa paremmin kuin alkuperäisenä ilmestymisvuotenaan. Entisessä Länsi-Saksassa ”Lady in Black” pysyi listaykkösenä 13 viikkoa ja Uriah Heep ansaitsi siitä Golden Lion -palkinnon, joka on eurooppalainen vastine yhdysvaltalaiselle Grammy-palkinnolle. Sweden Rock Magazine -musiikkilehti on väittänyt, että nauhoituksissa esiintyneistä neljästä akustisesta kitarasta kaksi olisi roudarien soittamia.

B-puolen aloittava raskas ”High Priestess” kertoo onnellisuudesta, jonka voi saada aikaan yhdessäolemisesta. Yhdysvalloissa julkaistussa versiossa ”High Priestessin” tilalla on kappale ”Simon the Bullet Freak”. Albumin nimikappale ”Salisbury” on tehty yhteistyössä 26-henkisen orkesterin kanssa. Kappale kestää kuusitoista minuuttia ja koostuu monista osista. Salisburyn Expanded De-Luxe Editionilla julkaistiin kappaleesta ennenjulkaisematon, editoitu versio, joka kestää vain reilut neljä minuuttia. Se oli tarkoitus julkaista singlenä Yhdysvalloissa.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen

 Julkaisu ja vastaanotto 

Albumi ilmestyi helmikuussa 1971. Sen julkaisi Britanniassa Vertigo Records ja Yhdysvalloissa Mercury Records. Manner-Euroopan painoksissa jakelijana oli joko Vertigo Records, Bronze Records tai Island Records.

Salisbury menestyi Yhdysvaltojen listoilla paremmin kuin edeltäjänsä Very ’eavy... very ’umble. Sen sijaan Australiassa menestys oli esikoislevyä heikompaa. Yhtyeen kotimaassa, Britanniassa, albumi ei esikoislevyn tavoin noussut listalle. Sen sijaan Suomessa albumi menestyi hyvin ja nousi listaykköseksi.

Albumi sai kriitikoilta pääsääntöisesti tyydyttävämmän vastaanoton kuin edeltäjänsä.Salisburyn Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen

 Listasijoitukset 

ValtioKorkein sijoitusNousu listalleLähde 1. huhtikuu 1971Timo Pennanen: Sisältää hitin - levyt ja esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972, Otava 2006, sivu 29122. 31. 1971 103. 1971

Arvostelut
 Allmusic 

Kappaleet
A-puoli

Yhdysvaltain-versiossa Bird of Preyn tilalla: 


B-puoli

Yhdysvaltain-versiossa High Priestessin tilalla:  

Vuoden 1996 remasteroidun version bonuskappaleet


Expanded De-Luxe Edition -bonuskappaleet

Singlet

{| class="wikitable"
|-
! Single
! Ilmestymisaika
! Levy-yhtiö
! Kappaleet
! Kuvaus
|-
| Lady in Black
| 1971
| Vertigo Records, Bronze Records
|

|”Lady in Black” on julkaistu singlenä myös vuosina 1977 ja 1981. Vuonna 1981 julkaistussa versiossa b-puolena toimi hittikappale ”Easy Livin’”
|-
| High Priestess
| 1971
| Vertigo Records, Mercury Records
|

|”High Priestess” julkaistiin singlenä muun muassa Yhdysvalloissa, mutta se ei saavuttanut suosiota.
|-
|}

Kokoonpano
David Byron – laulu
Ken Hensley – urut, piano, slide- ja akustinen kitara, cembalo
Mick Box – kitara
Paul Newton – basso
Keith Baker – rummut

 Painokset 
pienoiskuva|right|Bronze Recordsin julkaisema Länsi-Saksassa ilmestynyt vinyylipainos.
Salisburysta on julkaistu kaikkiaan ainakin 26 painosta, joista 15 LP:lle ja 11 CD:lle. Ensimmäinen CD-painos albumista otettiin vuonna 1985. Toistaiseksi tuorein CD-painos albumista otettiin 2010.

Lähde:
FormaattiValtioLevy-yhtiö ja tunnusJulkaistuLPBronze 287641971LPIsland 4100021971LPBronze 88184 XAT1971LPBronze ILPS-91521971LPMercury SR 613191971LPVertigo 6360 0281971LPBronze 28.764-I 1972LPBronze BRO 20061974LPBronze 85691 XOT1975LPBronze BRNA 1521977LPBronze 28 764 ET1980CDBronze 258 2951985LPCastle Classics CLALP 1061986CDCastle Classics CLACD 1061988CDMercury 811 389-2 1990CDVictor JPN VICP-20801993CD  Essential ESM CD 3171996CDVictor JPN VICP-61829 2002LPEarmark 41025 2003LPSanctuary CMRCD6432003CDSanctuary Midline SMRCD0492004CDBMG Japan BVCM-377142006CDSanctuary Midline SMBCD3842006SHM-CDUniversal Japan UICY-947222010LPBronze 24152 LPBronze 85 691 ET 

Lähteet

Luokka:78.84 Pop, rock
Luokka:Uriah Heepin albumit
Luokka:Vuoden 1971 albumit