HMS Bounty

HMS Bounty oli Britannian amiraliteetin purjealus, joka tuli kuuluisaksi Tyynellämerellä vuonna 1789 puhjenneen kapinan jälkeen. Kapinalliset tuhosivat laivan eteläisellä Tyynellämerellä Pitcairnsaarilla.

 Hankinta 
Amiraliteetti osti 1 950 punnalla 23. toukokuuta 1787 hullilaisen Blaydesin vuonna 1784 valmistaman kauppalaiva Bethian. Aluksen tuli noutaa Seurasaarilta leipäpuuntaimia ja toimittaa ne Länsi-Intiaan. Alus oli rekisteröity aseistettuna aluksena 8. tammikuuta 1787. Se varustettiin, ja sen pohja kuparoitiin 26. toukokuuta – 9. lokakuuta Deptfordissa, mikä maksoi 4 456 puntaa. Alus otettiin laivaston palvelukseen elokuussa 1787 ensimmäisenä päällikkönään William Bligh.Winfield, Rif s. 355

 Matka 
 Kapinaa edeltäneet tapahtumat 
Vuonna 1787 amiraliteetin edustaja Sir Joseph Banks nimitti luutnantti William Bligh’n vastaamaan operaatiosta, jonka tarkoituksena oli noutaa Tahitin saarilta leipäpuun taimia istutettavaksi Karibianmeren saarille brittiläisten siirtokuntien orjien ruoaksi. Bligh oli kokenut purjehtija ja oli aiemmin palvellut muun muassa James Cookin alaisena tämän tutkimusmatkoilla. Amiraliteetti osti kauppalaiva Bethian, jonka se varusti operaatiota varten HMS Bountyna.

Matka Englannista Tahitille oli vaikea ja myrskyisä. Jo matkalla Tahitille Bligh’n kurinpito miellettiin kovaksi. Laivan saavuttua Tahitille se viipyi siellä neljä kuukautta, ja sinä aikana useiden laivan miehistön jäsenten ja saaren naisten välille syntyi suhteita.

 Kapina 

pienoiskuva|302px|Kartta HMS Bountyn ja kapteeni Bligh’n veneen reiteistä Eteläisellä Tyynellämerellä, 1788–1790
Bligh’n välit laivan alempaan päällystöön olivat huonot. Erityisen huonot välit hänellä oli perämies Fletcher Christianin kanssa. Niinpä aamulla 28. huhtikuuta 1789 Christian aloitti, kahdentoista miehen avustuksella, kuuluisaksi nousseen Bountyn kapinan. Bligh ja hänelle uskolliset 18 miestä laskettiin veneeseen keskelle eteläistä Tyyntämerta mukanaan vain vähän ruokaa ja juomavettä. Koska kapinalliset tarvitsivat tiettyjä ammattimiehiä, kapteenin puolella olleet seppä ja kaksi puusepänapulaista pakotettiin jäämään alukselle vastoin tahtoaan, tosin järkkymätön puuseppä sai mennä veneeseen. Bligh kuitenkin onnistui navigoimaan veneen ja siinä olijat yli 6 000 kilometrin matkan päähän takaisin sivistyksen pariin.

Kapinalliset palasivat Tahitille, josta laivalle saatiin kuusi polynesialaista miestä ja 12 naista. Neljä miehistön jäsentä jäi saarelle. Tämän jälkeen kapinalliset purjehtivat Pitcairnin saarelle, jolla Bounty poltettiin. Väkivaltaisen alun jälkeen kapinallisyhteisö muotoutui siirtokunnaksi, ja tuolla syrjäisellä saarella heidän jälkeläisensä asuvat edelleen. Tahitille jääneet miehistön jäsenet vangittiin hiukan myöhemmin ja vietiin Englantiin sotaoikeuteen. Loppujen lopuksi hirtettäväksi päätyi vain muutama. Loput vapautettiin eri syistä, muun muassa kapinallisten joukkoonsa pakottamat seppä ja puusepänapulaiset.

Kirjailijat Charles Nordhoff ja James Norman Hall kirjoittivat Bountyn tapauksesta paljon myöhemmin Bounty-trilogian: Mutiny on the Bounty, Men Against the Sea and Pitcairn’s Island. Ensimmäinen osa, suomennettu nimellä Kapina laivassa, kuvailee aluksen vaiheita, ja siinä kertojana on eräs mukaan pakotetuista kadeteista, kirjassa nimellä Roger Byam. Toinen kirja on Meren voittajat, joka kuvailee veneeseen jätettyjen vaikeaa pelastautumista lähes mahdottomissa oloissa. Trilogian kolmatta osaa ei ole suomennettu.

 Katso myös 
 Bounty – kapina laivalla, elokuva vuodelta 1984

 Lähteet  



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Pitcairnin saaren historia 

Luokka:Kuninkaallisen laivaston purjelaivat