Kanava

pienoiskuva|Panaman kanavatyömaa Culebran leikkauksella vuonna 1907. Kanava avattiin liikenteelle 1914.
pienoiskuva|Canal à Zaandam, Claude Monet (1871).

Kanava on keinotekoinen, vesiliikennettä tai veden johtamista varten rakennettu vesiuoma.

 Kanavien jaottelua 
 Vesiliikennettä varten rakennetut kanavat 
Vesiliikennettä varten rakennetut kanavat voidaan jaotella seuraavasti:
 Kanavat, jotka yhdistävät kaksi vesistöaluetta, esimerkiksi Saimaan kanavaKanavat Pohjois-Savon Ympäristökeskus
 Kanavat, jotka lyhentävät merimatkaa katkaisemalla jonkin kannaksen, esimerkiksi Suezin kanava
 Kanavat, jotka tekevät mahdolliseksi ohittaa kosken tai muuten hankalan kohdan, esimerkiksi Taipaleen kanava

Vesiliikennettä varten rakennettuihin kanaviin voidaan lukea myös puutavaran uittoa varten rakennetut uittokanavat.

Vesiliikennettä varten rakennetut kanavat voidaan myös luokitella sulkukanaviin ja avokanaviin.

Sulkukanavaa käytetään silloin, kun kanava yhdistää kaksi vesialuetta, joiden pinnat sijaitsevat eri korkeuksilla. Kanavassa on sulku, jonka avulla kanavaa käyttävät alukset nostetaan ylemmäs tai lasketaan alemmas.

Avokanavaa käytetään silloin, kun kanavan yhdistämät vesialueet sijaitsevat samassa tasossa tai kun korkeusero on vähäinen. Avokanavassa ei ole sulkuja.

 Veden johtamiseksi rakennetut kanavat 
Veden johtamista varten rakennettuja kanavia ovat esimerkiksi:

 Vesivoimaloiden käyttämää vettä ohjaavat kanavat (ylä- ja alakanava)
 Järvien vedenpinnan säännöstelyä varten rakennetut kanavat
 Kastelukanavat keinokastelua varten

 Kanavan sulutus 
Kanavan sulun läpiajoa kutsutaan sulutukseksi. Kun alus nousee sulutuksen aikana, on kyse ylössulutuksesta. Aluksen laskeutuessa kyseessä on alassulutus.

Sulutuksessa on seuraavat vaiheet, esimerkkinä ylössulutus:

pienoiskuva|center|450px|Alus saapuu alakanavaan, sulku tyhjennetään tarvittaessa, alempi portti avataan ja alus ajaa sulkuun.

pienoiskuva|center|450px|Alaportti suljetaan ja sulkua aletaan täyttää yläkanavasta virtaavalla vedellä.

pienoiskuva|center|450px|Kun sulun pinta on yläkanavan pinnan tasolla, yläportti avataan ja alus poistuu sulusta.

 Sulun tekniikkaa 

pienoiskuva|Kaaviokuva sulkuportista
Sulkukanava jakautuu alempana sijaitsevan vesistön puoleiseen alakanavaan, ylempänä sijaitsevan vesistön puoleiseen yläkanavaan ja niiden välissä olevaan sulkuun.

Sulun päissä ovat veden kulkua estävät sulkuportit: alakanavan puolella alaportti ja yläkanavan puolella yläportti. Porttien välissä on sulkukammio.

Perinteinen sulkuporttityyppi on salpausportti. Siinä sulun sulkee kaksi pystyakselin varassa kääntyvää portinpuoliskoa. Sulkuportti avautuu aina kohti yläkanavaa, jolloin veden paine painaa portinpuoliskot toisiaan vasten. Sulkuporteissa on useimmiten avattavat luukut, joista sulkukammio täytetään ja tyhjennetään. Salpausportin saa auki vain silloin, kun vedenpinnat portin vastakkaisilla puolilla ovat samalla korkeudella.

Uudemmissa kanavissa usein käytetty porttityyppi on sektoriportti. Siinäkin porttipuoliskot liikkuvat pystyakselin varassa. Portin poikkileikkaus on ympyräsektorin muotoinen. Sektoriportin saa auki, vaikka veden pinnat eivät ole samalla tasolla. Sektoriportein varustettu sulkukammio usein täytetään ja tyhjennetään raottamalla portteja. Sektoriportteja käytetään myös silloin, kun kanavaa käytetään vesien säännöstelyyn. Säännöstelyjuoksutus tapahtuu avaamalla kumpikin portti.

Sektoriportti voi olla myös vaaka-akselin varassa liikkuva. Tällöin portti koostuu yhdestä kappaleesta kahden puolikkaan sijaan. Kun tällainen portti avataan, portti joko painuu kanavan pohjalle tai nousee ylös, eli alus kulkee portin ylitse tai alitse.

pienoiskuva|Lempäälän kanavan sulkukammiota tyhjennetään raolleen avatun sektorirakenteisen alaportin kautta.

Saimaan kanavan suluissa alaportit ovat salpausportteja ja yläportit ylös ja alas nousevia luukkuja. Sulkukammio täytetään nostamalla porttia hieman, jolloin yläkanavasta pääsee vesi portin alta sulkukammioon. Kun sulku on täysi, yläportti painuu sulun pohjalle.

Sulkukammion täyttämiseen tarvittava vesi otetaan yläkanavasta. Sulun toiminnan edellytys on, että kanava kulkee sellaisessa vesistössä, jossa on vettä riittävästi. Jos kanava joudutaan viemään vähävetisten vedenjakajaseutujen halki, tavallinen sulkuratkaisu ei ole käypä. Ratkaisuvaihtoehtoina on käytetty muun muassa pumppausta ja eräänlaisia laivahissejä. Tällaiset ratkaisut ovat tavallista sulkua selvästi kalliimpia.

pienoiskuva|vasen|Canal de la Peyrade
Jos korkeusero kanavassa on suuri, joudutaan sulku rakentamaan monikammioiseksi. Tällöin sulku koostuu useasta toisiinsa liitetystä sulkukammiosta, joiden välillä on portti. Tällaista ratkaisua kutsutaan kytkysuluksi. 1900-luvun alkuun asti Suomessa noudatettiin normia, jonka mukaan yhdellä sulkukammiolla voitiin nostaa tai laskea enintään 3 metriä. Siksi Suomessa oli useita kytkysulkuja. Kytkysulun läpi sulutus on hidasta, ja siksi niitä ei ole rakennettu uusiin kanaviin.

 Historia 

Vanhimpia kanavia ovat keinokastelua varten rakennetut kanavat. Niillä on vanhoista ajoista ollut erittäin suuri merkitys sellaisilla seuduilla, joissa sademäärä on vähäinen, mutta jonne jokin suuri joki tuo vettä muualta. Tällaisia seutuja ovat esimerkiksi Egypti ja Mesopotamia. 

Muinaisessa Babyloniassa kanavien kaivaminen ja kanavalaitoksesta huolehtiminen olivat kuninkaan tärkeimpiä tehtäviä, koska yhteiskunta oli riippuvainen kanavien toiminnasta, ja kanavat saivat usein nimensä kuninkaan mukaan. Ilman hyvin järjestettyä kastelua viljelymaa muuttui pian kuivaksi autiomaaksi. Kanavat oli puhdistettava mudasta, kaisloista ja ruo'oista, etteivät ne rämettyisi ja estäisi laivojen kulkua. Maanviljelijä, joka ei pitänyt kanaviaan kunnossa, joutui korvaamaan naapureilleen heille koituneet satomenetykset. Assyrian kuninkaista erityisesti Sanherib on tullut tunnetuksi  kanavien rakennuttajana.

Myös vesiliikennekanavia rakennettiin jo vanhalla ajalla. Huomattavin sellainen oli faarao Nekhon rakentama, Niilin ja Punaisenmeren yhdistävä kanava. Suurin vanhalla ajalla rakennettu kanava on Keisarinkanava Kiinassa.

Nykyisistä huomattavimmista kanavista Suezin kanava valmistui vuonna 1878 ja Panaman kanava vuonna 1914.

 Kanavat kaupungeissa 

pienoiskuva|vasen|Kahden kanavan risteys Amsterdamissa.
Venetsia on rakennettu hiekkasärkkäsaarille, suurelta osin puupaalujen varaan. Saarten välissä ja myös alkuperäisten saarten poikki kulkee suuri joukko kanavia, ja kaupungin sisällä liikutaankin pääasiassa vesikulkuneuvoilla.  Venetsian monista kanavista suurin ja levein on Canal Grande, joka johtaa rautatieaseman läheisyydestä Pyhän Markuksen torille.  

Amsterdam on rakennettu samaan tapaan kuin Venetsia, ja myös siellä on tiheä kanavaverkko. Kanavat muodostavat keskustan ympärille useita samankeskisiä kehiä. Muita rannikkokaupunkeja, joissa on runsaasti kanavia, ovat Alankomaissa Delft, Haarlem ja Leiden, Belgiassa Brugge, Englannissa Birmingham, jossa kanavia on noin 56 kilometriä, Saksassa Hampuri sekä Venäjällä Pietari.

Myös Helsingin keskustaan rakennettiin 1840-luvulla Katajanokan kanava ja paljon myöhemmin, 1990-luvulla, Ruoholahdenkanava, mutta niillä ei ole koskaan ollut sanottavaa vesiliikenteellistä merkitystä. Suomen tunnetuin kaupunkikanava on vuonna 1872 valmistunut Rauman Kanali.

 Kanavia koskevat säädökset 

Useat Euroopan maat ovat liittyneet CEVNI-sopimukseen (Code européen des voies navigation intérieure). Jäsenvaltiot edellyttävät sisävesireiteillään liikkuvilta CEVNI-pätevyyden osoittamista.

 Suomen kanavat 

pienoiskuva|Tukinuittoa Joensuun kanavan läpi vuonna 2009.

Suomessa kanavia on ennen kaikkea sisävesillä; merialueen kanavat on valtaosin tehty pienveneilyä varten.

Väylävirasto ylläpitää kaikkiaan 31 sulkukanavaa ja lisäksi Saimaan kanavaa, jossa on kahdeksan sulkua. Julkisilla väylillä on sulkukanavien lisäksi kuutisenkymmentä avokanavaa. Yhteensä kanavaväylästöä Suomen sisävesillä on 7 900 kilometriä.

Sisävesistä kanavoituja ovat Vuoksen, Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöt. Vuoksen vesistössä on 16 sulkukanavaa, Kymijoen vesistössä 11 ja Kokemäenjoen vesistössä neljä.

Suomen kanavat ovat muiden maiden kanaviin nähden varsin lyhyitä ja niiden tarkoituksena onkin yhdistää suuria vesistöjä toisiinsa. Nykyisin rahdinkuljetus on siirtynyt kanavista muualle ja kanavien suurin käyttötarkoitus on matkailussa, mutta Saimaan syväväylä on edelleen rahtialuksille tarkoitettu. 2000-luvulla myös matkustajaliikenne on kääntynyt kanavilla laskuun.

Saimaan kanavassa kulkee vuosittain noin 2,4 miljoonaa tonnia tavaraa, joskin kuljetusten määrä on laskenut nopeasti. Muiden kotimaisten kanavien yhteenlaskettu kuljetusmäärä on 1,2 miljoonaa tonnia. Vilkkain kanava on Vääksyn kanava, josta kulkee vuosittain yli 5 000 alusta. Matkustajamääriltään suurimmat kanavat ovat Vuoksen ja Kokemäenjoen vesistöissä.

Suomen vesitieyhdistys perustettiin vuonna 1981 edistämään vesiteiden kehittämistä ja kanavien rakentamista.

 Tunnettuja kanavia 
pienoiskuva|Varistaipaleen kanava.
pienoiskuva|Brunsbüttelin sulut Kielin kanavassa.
 Kanava Maa Vesistöt 
 Kielin kanava Itämeren ja Pohjanmeren välissä Panaman kanava Atlantin ja Tyynenmeren välissä, Suezin kanava Välimeren ja Punaisenmeren välissä  Keisarinkanava Jangtse ja Keltainenjoki Canal Grande Adrianmeri Korintin kanava Egeanmeri Saint Lawrencen vesitie  ja Isoiltajärviltä Atlanttiin Vienanmeren–Itämeren kanava Ääniseltä Vienanmerelle Volgan–Donin kanava Kaspianmeri ja Mustameri Saimaan kanava ja Saimaa ja Suomenlahti

 Katso myös 
 Kuivatelakka

 Lähteet 
 Leif Granholm: Kansliapäällikkö Harri Pursiaisen haastattelu – Saimaan kanavasta halutaan pitkä vuokrasopimus, VenäjänAika s. 10–11, nro 1/2008

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit