Faabeli

Faabeli (, ’tarina’) on vertauskuvallinen, yleensä moraalisen opetuksen sisältävä kertomus ihmisistä ja yhteiskunnasta. Se on usein puettu eläinsadun muotoon, jossa eläimille tai kasveille on annettu inhimillisiä piirteitä (personifikaatio). Tunnetuimpia faabeleita ovat proosamuotoiset Aisopoksen faabelit. Faabeli kehittyi runomuotoiseksi ensimmäisinä ajanlaskun alun jälkeisinä vuosisatoina.

 Faabelimoraali 

Faabeli on hyvin vanha kerrontamuoto, joka on syntynyt ennen ajanlaskumme alkua. Faabelien maailmankuva poikkeaa selkeästi saduista, joihin ne usein sekoitetaan tai rinnastetaan. Faabelien maailmassa hallitsee valta ja voima eikä oikeudenmukaisuutta juurikaan esiinny. Faabeleista huokuukin kyyninen maailmankuva, jossa ihanteellisuudella tai rohkeudella ei pitkälle pötkitä.

 Faabelin ja satumaailman erot 
 Käsite Faabelimoraali Satumoraali   Maailmankatsomus Maailma on vaarallinen ja armoton Maailma on suopea   Itsekkyys Järkevää Epäitsekkyyttä ihaillaan   Oikeus Heikko ei voi toivoa oikeutta Oikeus voittaa   Hyvyys Hyvyys palkitaan harvoin Hyvyys palkitaan   Kuolema Kuolleet pysyvät kuolleina Kuollut voi palata elämään   Rakkaus Rakkaus tekee heikoksi ja hölmöksi Rakkaus vahvistaa   Pahuus Pahuus on arkipäiväistä ja avointa Pahuus naamioituu ja piiloutuu

 Tunnettuja faabeleita 

 Aisopoksen faabelit, mm.:
 Kettu ja haikara
 Kettu ja pihlajanmarjat
 Poika ja susi
 Susi lampaan vaatteissa
 Phaedruksen faabelit
 Eläinten vallankumous
 Ketturomaani (Roman de Renart)

 Tunnettuja faabelikirjailijoita 

 Aisopos (n. 620–564 eaa.)
 Phaedrus (1. vuosisata eaa./jaa.)
 Babrios (100-luku)
 Jean de La Fontaine (1621–1695)
 Ivan Andrejevitš Krylov (1769–1844)
 Hans Christian Andersen (1805–1875)

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Kaunokirjallisuuden lajityypit