Hannu (Tanska)

Hannu (Ruotsin kuninkaana Juhana II), (ruots. Hans, Johan II) ; (2. helmikuuta 1455 Aalborghusin linna, Aalborg – 20. helmikuuta 1513 Aalborghusin linna) oli Kalmarin unionin maiden unionikuningas. Hän oli Tanskan kuningas vuosina 1481–1513, Norjan kuningas vuosina 1483–1513 sekä Ruotsin ja samalla kaikkien kolmen maan kuningas vuosina 1497–1501.

 Suku 
Hansin vanhemmat olivat kuningas Kristian I ja  Dorotea Brandenburgilainen. Hänellä oli kaksi sisarusta, joista Margretesta tuli Skotlannin kuningas Jaakko III:n kuningatar ja nuoremmasta veljestä Fredrik I:stä tuli hänen seuraajansa Tanskan kuninkaana. 

 Kuningas 
Hannu tuli Tanskan ja Norjan hallitsijaksi isänsä Kristian I:n kuoltua vuonna 1481. Aateliset kuitenkin pakottivat hänet allekirjoittamaan sopimuksen, joka rajoitti kuninkaan valtaa. Vaikka myös Ruotsin valtaneuvosto tunnusti hänet hallitsijaksi vuonna 1483, valtionhoitaja Sten Sture vanhempi pystyi lykkäämään Hannun kruunausta Ruotsin kuninkaaksi. 

Hän neuvotteli Ruotsin kanssa vuonna 1483 Kalmarin resessin, jossa määriteltiin ja rajattiin unionikuninkaan valta Ruotsissa. Hän piti kuitenkin sopimusta itselleen epäedullisena eikä allekirjoittanut sitä, ja yritys palauttaa Ruotsi Kalmarin unioniin raukesi. Vuonna 1490 Hannu jakoi Schleswigin ja Holsteinin alueet veljensä Fredrikin kanssa. 

Piittaamatta vuoden 1483 sopimuksesta Hannu laajensi valtaansa ja kompensoi entisestään aatelisten valtaa tukemalla tanskalaista kauppiasluokkaa sen pääkilpailijoita, Hansaliiton kauppiaita vastaan. Hänen hansavastaista politiikkaansa edistivät kauppasopimukset Englannin, Alankomaiden (1490) ja eteläsaksalaisen Fuggerin suvun kauppiaiden kanssa. 

Vuonna 1493 Hannu solmi liiton Moskovan suuriruhtinas Iivana III:n kanssa Ruotsia ja sen valtionhoitaja Sten Sturea vastaan. Liittoa pidettiin uskonnollisista syistä ennenkuulumattomana. 

Venäjän ja Ruotsin välinen sota, vanha viha, käytiin vuosina 1495–1497, ja heti rauhanteon jälkeen Hannu julisti sodan Ruotsille. Hän voitti Sten Sturen joukot Rotebron luona vuonna 1497. Sture joutui myöntämään Hannulle oikeuden kruunuun, ja sai vastineeksi koko Suomen läänikseen. Hannu kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi Tukholmassa vuonna 1497. 

Vuonna 1499 Hannu katsoi asemansa olevan niin vahva, ettei hänen tarvinnut enää suosia Sten Sturea, jolta otettiin pois Viipuri, Olavinlinna ja Turku. Hän määräsi laivaston rakentamisen Itämeren hallitsemiseksi, mutta kärsi vakavan sotilaallisen tappion vuonna 1500 talonpoikien kapinassa Dithmarschenissa (nyk. Saksa). Tappio auttoi taivuttelemaan toisinajattelevia ruotsalaisia ​​aatelisia kapinoimaan ja asettamaan Sten Sturen uudelleen Ruotsin valtionhoitajaksi, mutta Norjan ja Tanskan kapinat Hannua vastaan ​​tukahdutettiin.

Vuonna 1501 Hannun ja venäläisten tekemät sopimukset paljastuivat Ruotsin valtaneuvostolle. Tämä yhdessä sen kanssa, ettei ylimystölle ollut annettu sen mielestä riittävästi läänityksiä, johtivat Hannun syrjäyttämiseen Ruotsin kuninkuudesta vuonna 1501. Sten Sturesta tuli jälleen valtionhoitaja.

Hannun kauppasopimus Englannin kanssa johti sotaan Ruotsia ja hansakaupunkia Lyypekkiä vastaan vuosina 1510–1512, jossa Tanskan uusi laivasto saavutti toistuvia voittoja.

Hannu kuoli äkillisesti 58-vuotiaana helmikuussa 1513 Aalborghusin linnassa edellisenä vuonna tapahtuneessa ratsastusonnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Häntä on luonnehdittu taitavaksi ja määrätietoiseksi poliittiseksi toimijaksi, jolla oli harvinainen kyky odottaa oikeaa hetkeä toiminnalleen.

 Avioliitto ja jälkeläiset 
Hannu kihlautui vuonna 1477 ja avioitui 6. syyskuuta 1478 Kööpenhaminan linnassa Kristiina Saksilaisen (1461–1521) kanssa, joka oli vaaliruhtinas Ernst von Sachsenin ja herttuatar Elisabeth von Bayern-Münchenin vanhin tytär. 

Heille syntyi kuusi lasta:
 Johan (n. 1479-1480), kuoli sylilapsena
 Ernst (1480-1480), kuoli sylilapsena
 Kristian II (1481–1559), Tanskan, Norjan ja Ruotsin kuningas
 Jakob (1482–1566), fransiskaanimunkki veli Jakob av Dacia, (espj. Jacobo Daciano; lat. Iacobus de Dacia); lähti uskonpuhdistuksen myötä maanpakoon Mecklenburgiin 1536; muutti Espanjaan, josta keisari Kaarle V:n valtuuttamana lähetystyöntekijänä lähti vuonna 1542 Veracruziin; kuoli Tarecuatossa, Meksikossa
 Elisabeth af Oldenburg (1485–1555), avioitui 1502 Brandenburgin vaaliruhtinas Joachim I Nestorin kanssa, heille syntyi viisi lasta ja he asuivat erillään 
 Frans (1497–1511), kuoli 14-vuotiaana ruttoon

 Suhteet 
Hansin rakastajatar oli alempaa aatelia oleva neito Edele Jernskæg (k. 1512). Noin vuonna 1498 tästä tuli kuningatar Kristiinan hovinainen, joka seurasi kuningasparia näiden matkoille Ruotsiin. Edele naitettiin vuonna 1501/1502 Torben Bille til Abrahamstrupin (Jægerspris) kanssa.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Ruotsin kuninkaat
Luokka:Tanskan kuninkaat
Luokka:Norjan kuninkaat
Luokka:Keskiajan henkilöt
Luokka:Vuonna 1455 syntyneet
Luokka:Vuonna 1513 kuolleet