Hyttyset

Hyttyset (Culicidae) ovat kaksisiipisten hyönteisten heimo, johon kuuluu monia verta imeviä lajeja. Puhekielessä hyttysiä kutsutaan usein nimellä sääsket tai itikat. Tieteellisesti kaikki hyttyset ovat sääskiä, mutta kaikki sääsket eivät ole hyttysiä: sääsket (Nematocera) ovat kaksisiipisten (Diptera) alalahko, jonka yksi heimo ovat hyttyset.

Hyttysiä on tunnistettu noin 3700 eri lajia. Näistä noin kuusi prosenttia imee verta ihmisistä ja näistä edelleen puolet levittää ihmisille vaarallisia tauteja. Suomen alueella hyttyslajeja oli tavattu vuoteen 2023 mennessä 44 lajia.

 Piirteitä 
Useimpien muiden kaksisiipisten tapaan hyttyset ovat lentäviä hyönteisiä, joilla on kaksi siipeä, väristinpari, solakka vartalo ja kuusi pitkää jalkaa. Useimpien lajien naaraat imevät imukärsällään verta muista eläimistä. Hyttyset etsivät uhrinsa hengityksen hiilidioksidin, ihon lämmön ja tuoksun perusteella. Hyttysten koko vaihtelee, mutta ne ovat harvoin yli 16 millimetriä pitkiä. Useimmat hyttyset painavat alle 2,5 milligrammaa, mutta suurimmat lajit ovat jopa 10 milligramman painoisia. Useimmat kotiympäristössä tavattavat hyttyset eivät lennä yli sadan metrin matkoja, mutta hyödyntämällä ilmavirtauksia tietyt hyttyslajit voivat vaeltaa kymmenien kilometrien päähän synnyinseudultaan.

 Lisääntyminen 
Naaras munii seisovaan veteen, ojiin ja metsälammikoihin 300–1 000 munaa. Munat talvehtivat ja kuoriutuvat vasta seuraavana kesänä. Vedessä elävällä toukalla ei ole jalkoja, vaan se liikkuu kiemurtelemalla takaruumistaan. Toukka luo nahkansa noin kolme kertaa, jonka jälkeen se siirtyy kotelovaiheeseen. Sekä toukka että kotelo hengittävät ilmaa takaruumiinsa hengitysputken kautta. Toukka käy läpi täydellisen muodonmuutoksen ja kehittyy hyttyseksi 2–3 viikossa. Muodonmuutoksen nopeus riippuu veden lämpötilasta.

Täysikasvuinen hyttynen elää pisimmillään 3–4 viikkoa, mutta se saattaa kuolla monista syistä aikaisemminkin. Esimerkiksi kuivuus ja pakkanen hävittävät hyttyset nopeasti. Lisäksi hyttyset ovat monien lintujen, hämähäkkien ja sammakoiden ravintoa. Myös ihminen tappaa Suomessa hyttysiä.

Koirashyttynen elää lyhyen elämän. Se juo vain kukkien mettä, parittelee ja kuolee. Myös naaras juo ravinnokseen kukkien mettä. Naaraat imevät verta, koska hedelmöittyneet munat tarvitsevat proteiineja kehittyäkseen. Vain harvat hyttyslajit keräävät toukkana tarpeeksi ravintoa lisääntyäkseen ilman veriateriaa.

Alkukesän lämpö ja kosteus lisäävät hyttysten määrää.

 Hyttyset taudinlevittäjinä 
Hyttysillä on suuri merkitys monien tartuntatautien, erityisesti malarian, levittäjinä. Noin kolme prosenttia 3 700:sta tunnistetusta hyttyslajista levittää ihmisille vaarallisia tauteja. Maailmanlaajuisesti merkittäviin hyttysen levittämiin sairauksiin kuuluvat malarian lisäksi denguekuume, keltakuume, lymfaattinen filariaasi, chikungunya, zika, Japanin aivotulehdus ja Länsi-Niilin virus. Vuonna 2015 näille taudeille alttiina oli noin puolet maapallon väestöstä. Hyttyset tappavatkin ihmisiä enemmän kuin mitkään muut eläimet: yli 725 000 ihmistä kuolee vuosittain hyttysten levittämiin tartuntatauteihin.

Nykyisin Suomessa hyttyset levittävät pogostantautia, Inkoon tautia, Chatangavirusta sekä jänisruttoa. Hyttysten levittämät taudit ovat jossain määrin yleistymässä myös kehittyneissä maissa. Chikungunya on jo aiheuttanut Etelä-Euroopassa kotoperäisiä epidemioita, ja denguekuume levinnee tulevaisuudessa myös Eurooppaan. Hyttysten levittämien tautien ehkäisy saattaa olla mahdollista geeniajureiden avulla.Wartiovaara, Kimmo: Ihmiskunnan DNA : Elämän koodin kirjoitus, s. 129–131. Tallinna: Duodecim, 2022..

 Taksonomia ja evoluutio 
Vanhin anatomialtaan nykyisen kaltainen hyttynen on löydetty 79 miljoonaa vuotta vanhasta kanadalaisesta meripihkasta liitukaudelta. Vanhempi yksilö mutta primitiivisemmillä piirteillä, on säilynyt burmalaisessa meripihkassa 100–90 miljoonaa vuotta. Kaksi muuta löydettyä hyttysfossiilia ovat muuttuneet hyvin vähän moderneista hyttysistä 46 miljoonassa vuodessa. Nämä fossiilit ovat myös varhaisimmat koskaan löydetyt joilla on säilynyt verta vatsassa. Vaikka liitukautta vanhempia fossiileja ei ole löydetty, tuoreet tutkimukset  viittaavat siihen että varhaisimmat eroavaisuudet Anophelinaen ja Culicinaen hyttysten välillä ilmaantuivat 226 miljoonaa vuotta sitten.

 Luokittelu 
Hyttysten heimoon kuuluu kaksi alaheimoa ja 113 sukua.

 Alaheimo Anophelinae
 Horkkahyttyset Anopheles
 Bironella
 Chagasia

 Alaheimo Culicinae
 Aedeomyia
 Aedes
 Armigeres
 Ayurakitia
 Coquillettidia
 Culex
 Culiseta
 Deinocerites
 Eretmapodites
 Ficalbia
 Galindomyia
 Haemagogus
 Heizmannia
 Hodgesia
 Isostomyia
 Johnbelkinia
 Limatus
 Lutzia
 Malaya
 Mansonia
 Maorigoeldia
 Mimomyia
 Onirion
 Opifex
 Orthopodomyia
 Psorophora
 Runchomyia
 Sabethes
 Shannoniana
 Topomyia
 Toxorhynchites
 Trichoprosopon
 Tripteroides
 Udaya
 Uranotaenia
 Verrallina
 Wyeomyia
 Zeugnomyia

 Suomen hyttyslajit 
Suomessa tiedetään esiintyvän vähintään 44 eri hyttyslajia. 

 Alaheimo Anophelinae 
Viisi lajia suvussa Anopheles, alasuku Anopheles.
 Etelänhorkkahyttynen Anopheles claviger
 Pohjanhorkkahyttynen Anopheles beklemishevi
 Anopheles maculipennis -lajiryhmä (s.l.)
 Horkkahyttynen Anopheles messae
 Anopheles maculipennis s.s. (sensu stricto)
 Anopheles daciae

 Alaheimo Culicinae 
Suomessa 39 lajia on jaettu neljään heimoon ja edelleen 4 sukuun (Aedes, Coquillettidia, Culex ja Culiseta: Wilkerson ym. luokituksen mukaan) tai 7 sukuun (Aedes, Aedimorphus, Coquillettidia, Culex, Culiseta, Dahliana ja Ochlerotatus: Reinert et al. luokituksen mukaan).

Aedini
 Pikkuhyttynen Aedes (Aedes) cinereus
 Aedes (Aedes) geminus
 Aedes (Aedes) rossicus
 Kiusahyttynen Aedes (Aedimorphus) vexans tai Aedimorphus vexans
 Rengashyttynen Aedes (Ochlerotatus) annulipes
 Lehtohyttynen Aedes (Ochlerotatus) cantans
 Suolahyttynen Aedes (Ochlerotatus) caspius
 Toukohyttynen Aedes (Ochlerotatus) cataphylla
 Metsähyttynen Aedes (Ochlerotatus) communis
 Helohyttynen Aedes (Ochlerotatus) cyprius
 Tiheikköhyttynen Aedes (Ochlerotatus) diantaeus
 Luhtahyttynen Aedes (Ochlerotatus) dorsalis
 Piinahyttynen Aedes (Ochlerotatus) excrucians
 Tulvahyttynen Aedes (Ochlerotatus) euedes
 Ruskuhyttynen Aedes (Ochlerotatus) flavescens
 Jänkähyttynen Aedes (Ochlerotatus) hexodontus
 Tunturihyttynen Aedes (Ochlerotatus) impiger
 Pohjanhyttynen Aedes (Ochlerotatus) intrudens
 Kirjohyttynen Aedes (Ochlerotatus) leucomelas
 Varjohyttynen Aedes (Ochlerotatus) nigrinus
 Tundrahyttynen Aedes (Ochlerotatus) nigripes
 Taigahyttynen Aedes (Ochlerotatus) pionips
 Lapinhyttynen Aedes (Ochlerotatus) pullatus
 Aapahyttynen Aedes (Ochlerotatus) punctodes
 Korpihyttynen Aedes (Ochlerotatus) punctor
 Rantahyttynen Aedes (Ochlerotatus) riparius
 Aedes (Ochlerotatus) sticticus
 Dahliana geniculata

Culicini
 Culex (Barraudius) modestus
 Lintuhyttynen Culex (Culex) pipiens
 Culex (Culex) torrentium
 Sammakkohyttynen Culex (Neoculex) territans

Culisetini
 Isokirsihyttynen Culiseta (Culiseta) alaskaensis
 Rengaskirsihyttynen Culiseta (Culiseta) annulata
 Valjukirsihyttynen Culiseta (Culiseta) bergrothi
 Culiseta (Culiseta) subochrea
 Viitahyttynen Culiseta (Culicella) morsitans
 Ruskokirsihyttynen Culiseta (Culicella) ochroptera

Mansoniini
 Elohyttynen Coquillettidia richiardii

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 European Mosquito Bulletin
 Hyttysten karkoitus
 Pirkka Utrio (1976) Identification key to Finnish mosquito larvae (DIPTERA, CULICIDAE). Annales Agriculturae Fenniae, Seria Animalia Nocentia n. 88, vol. 15, 128–136 
  Hyttyset Hyonteismaailma.fi, Transmeri  

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit