Seattle (päällikkö)

Seattle (alk. Si’ahl, myös Sealth, Seathle', Seathl, jne.) oli duwamish- ja suquamish-intiaanien päällikkö Pugetinsalmen alueella nykyisessä Washingtonissa. Seattle tunnetaan maaoikeuksiin liittyneestä puheestaan vuonna 1854, jonka englantilainen versio tosin poikkeaa todennäköisesti alkuperäisestä duwamishinkielisestä puheesta. Nykyinen Seattlen kaupunki on saanut nimensä Seattlen mukaan.

Elämäkerta
Seattle eli Si’ahl syntyi vuoden 1786 paikkeilla Blake Islandin saarella Elliott Bayssa Pugetinsalmen alueella. Seattlen nimellä on ollut useita kirjoitusasuja, koska nimen ääntämystä on ollut hankala tulkita täsmällisesti kirjoitetuksi englanniksi. Seattle oli äitinsä Sholitzan puolelta dkhw’duw’absh- eli duwamish-, ja isänsä Shweaben puolelta suquamish-intiaani. Molemmat heimot ovat salishlaisia. Suvut perheen molemmilta puolilta kuuluivat omien heimojensa yläluokkaan. Seattle vitti eniten aikaa suquamishien parissa. Hänellä oli suuri kotitalo Agate Passissa, joka tunnettiin nimellä Oleman House. Seattle sai lapsia kahden vaimonsa kanssa. Osasta hänen jälkeläisiään tuli heimopäällikköjä Seattlen kuoltua. Hänen tyttärestään Angelinesta tuli tunnettu seattlelainen.

Ennen siirtolaisten saapumsita alueelle Seattle oli saavuttanut mainetta soturina paikallisten heimojen parissa. Vanhimmat Seattlen mainitsevat historiallsiet lähteet ovat Hudsoninlahden kauppakomppanian arkistoista. Yhtiö oli perustanut Fort Nisquallyn kauppa-aseman vuonna 1833. Aseman asiakirjoissa, joita tehtiin nimellä Journal of Daily Occurrences, Seattlea kutsuttiin joskus nimellä "Le Gros". Nimi oli viittaus hänen ulkonäköönsä. Aseman kauppiaat kertoivat Seattlen vierailleen kauppa-asemalla usein ja että hän johti usein väkivaltaisia ryöstö- ja kostoretkiä muita alueen intiaaniheimoja vastaan. Vuonna 1847 än johti suquamishien sotaretkeä chemakumeja vastaan Port Townsendissä. Seattlen poika sai surmansa, minkä mainitaan joissain lähteissä vaikuttaneen Seattleen syvästi ja saaneen tämän kääntymään kristinuskoon. Kääntymisen on tosin vaihtoehtoisesti sanottu olleen pikemminkin poliittinen liike, jolla hän vahvisti asemiaan luoden uusia liittolaisuuksia. Niin tai näin, hänen kasteensa jonkin aikaa ennen vuotta 1850 on kirjattu katolisten pappien asiakirjoissa ja hän oli saanut kristillisen nimen Noah.

Seattlen puhe
Siirtolaisten alkaessa saapua alueelle Yhdysvallat halusivat paikallisen tahon, jonka kanssa voitaisiin solmia virallisia maasopimuksia. Seattle oli kylänpäällikkö, mutta yhdysvaltalainen Washingtonin kuvernööri Isaac I. Stevens nimitti hänet duwamishien ja suquamishien päälliköksi ja edustajaksi. Hän oli mukana neuvotteluissa maaliskuussa 1854 ratkaisemassa kiistaa Whidbey Islandin maanomistuksesta intiaanien ja siirtolaisten välillä.

Seattle vastasi tunnetulla puheella Yhdysvaltojen vaatimuksiin liittää heimon alueet määräysvaltaansa. Puheesta on erilaisia versioita. Joissakin niistä ei esitetä, että Seattle olisi kiistänyt kenenkään oikeutta omistaa maata, vaan että hänen käsityksensä mukaan ihminen maan asukkaana ja siitä elantonsa saavana pikemminkin kuuluu maalle. Seattle itse puhui hyvin vähän tai ei lainkaan englantia ja vain harvoin chinook-jargonin kauppakieltä. Puhe on kirjoitettu ylös vasta 30 vuotta myöhemmin, kun alkuperäistä puhetta kuunnellut duwamish-kielen taitoinen lääkäri Henry Smith tallensi sen muistinsa varassa. Puhe julkaistiin lehdessä Seattle Sunday Star vuonna 1887. Tunnetuin versio puheesta on kuitenkin kirjoitettu vasta vuosina 1971–1972 elokuvakäsikirjoitusta varten. Sen kirjoittaja oli Ted Perry. Uudessa versiossa kuvataan esimerkiksi puhvelinmetsästystä junasta, jota Seattle ei voinut vuonna 1854 tietää.Väärennetty viides evankeliumi. Suomen Kuvalehti 8/1990. Tämä teksti on länsimainen romantisoitu näkemys, joka perustuu 1700-luvun sentimentalismin luomaan mielikuvaan jalosta villistä.Matt Ridley: "Jalouden alkuperä : epäitsekkyyden ja yhteistyön biologiaa", Art House 1999..

Myöhemmät vaiheet
22. tammikuuta 1855 Seattle solmi yhdysvaltalaisten kanssa Point Elliottin sopimuksen. Suquamishit saivat sen perusteella reservaatin Port Madisonissa, mutta duwamishit jäivät ilman omaa reservaattiaan. Seattle kuoli 7. kesäkuuta 1866 ollessaan noin 80-vuotias. Hänet haudattiin Suquamishiin Washintonissa.

Nykyinen Seattlen kaupunki on saanut nimensä Seattlen mukaan.

Lähteet

 Kirjallisuutta 
Juha Hiltunen. Päällikkö Seattle, hänen aikansa ja puheensa. Aitouskysymysten kriittistä tarkastelua. Omakustanne, 1991 (65 s.), Turku.

 Aiheesta muualla 

Yksi versio Seattlen puheesta  

Luokka:Yhdysvaltalaiset intiaanipäälliköt
Luokka:Vuonna 1789 syntyneet
Luokka:Vuonna 1866 kuolleet