Edmonton Oilers

Edmonton Oilers on kanadalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Edmonton Albertan provinssissa. Seura kuuluu NHL:n Läntisen konferenssin Tyynenmeren divisioonaan.

Edmonton Oilers perustettiin 1. marraskuuta 1971, ja seura liittyi seuraavalle kaudelle WHA-liigan jäseneksi yhtenä liigan kahdestatoista alkuperäisseurasta. Alun perin Oilersin piti olla toinen Albertan WHA-seuroista yhdessä Calgary Broncosin kanssa, mutta Broncosin organisaatio siirrettiin Yhdysvaltojen puolelle Clevelandiin, jossa se otti käyttöönsä nimen Cleveland Crusaders. Jäätyään ainoaksi Albertan seuraksi Oilers otti käyttöönsä nimen Alberta Oilers. Jo seuraavalla kaudella seuran nimi vaihdettiin takaisin Edmonton Oilersiksi, minkä jälkeen seuran nimeä ei ole muutettu. NHL:ään Oilers liittyi WHA:n alasajon myötä vuonna 1979 yhdessä Quebec Nordiquesin, Hartford Whalersin ja Winnipeg Jetsin kanssa.

Oilers on voittanut NHL:n Stanley Cup -mestaruuden viidesti vuosina 1984, 1985, 1987, 1988 ja 1990. Oilersia voidaankin New York Islandersin ohella pitää 1980-luvun NHL:n parhaana seurana.

 Historia 
 WHA ja ensimmäiset vuodet NHL:ssä 
Alberta Oilers liittyi WHA:han vuonna 1972 liigan perustajajäsenenä. Seuran perustaja oli Bill Hunter, joka oli aiemmin omistanut Western Hockey League -seuran Edmonton Oil Kingsin. Aluksi suunniteltiin, että joukkue pelaisi kotiottelunsa sekä Edmontonissa että Calgaryssä ja joukkue nimettiin Alberta Oilersiksi. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut ja joukkue pelasi kaikki kotiottelunsa Edmontonissa. Nimi muutettiinkin Edmonton Oilersiksi vuonna 1973.

Oilersin omistus siirtyi 1970-luvun puolivälissä Nelson Skalbanialle, joka otti myöhemmin liikekumppanikseen Peter Pocklingtonin. Skalbania myi sittemmin koko osuutensa seurasta Pocklingtonille. Vuonna 1978 Oilers teki historiansa merkittävimmän pelaajakaupan, kun Pocklington osti Wayne Gretzkyn Indianapolis Racersiltä. Gretzky ehti pelata vain yhden kauden WHA:ssa ennen liigan tarun päättymistä. Hän oli seuran selvästi parhaana pistemiehenä johdattamassa Oilersia WHA:n loppuotteluihin. Edmonton hävisi loppuottelusarjan Winnipeg Jetsiä vastaan voitoin 2–4. NHL:ään Oilers liittyi vuonna 1979 kolmen muun WHA-seuran, Jetsin, Hartford Whalersin ja Quebec Nordiquesin kanssa. Oilers on näistä seuroista ainoa, joka on välttänyt siirron toiselle paikkakunnalle ja uudelleennimeämisen.

Oilers eteni NHL:n pudotuspeleihin jo ensimmäisellä kaudellaan. Joukkue kuitenkin hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Flyersille. Kaudella 1980–1981 joukkue eteni pudotuspelien toiselle kierrokselle voitettuaan Montreal Canadiensin ensimmäisellä kierroksella suoraan kolmessa ottelussa. Toisella kierroksella tie nousi kuitenkin pystyyn tulevaa mestaria New York Islandersia vastaan. Kaudella 1981–1982 Oilers oli liigan vahvimpia seuroja runkosarjassa (toiseksi eniten pisteitä New York Islandersin jälkeen), mutta pudotuspeleissä tie katkesi jo ensimmäisellä kierroksella Los Angeles Kingsiä vastaan. Vuonna 1983 joukkue eteni ensimmäistä kertaa Stanley Cupin loppuotteluihin, mutta hävisi puolustavalle mestarille Islandersille neljässä ottelussa.

 Menestysvuodet – seitsemän kautta, viisi mestaruutta 
Kaudesta 1983–1984 alkoi Oilersin dynastia, jonka aikana seura voitti viisi Stanley Cupia seitsemän kauden aikana. Loppuotteluissa 1984 seura onnistui viimein voittamaan neljä mestaruutta peräkkäin voittaneen Islandersin. Otteluvoitot menivät 4–1 Oilersille. Oilers uusi mestaruutensa vuonna 1985, jolloin se voitti loppuotteluissa Philadelphia Flyersin niin ikään voitoin 4–1. Vuonna 1986 se hävisi pudotuspelien toisella kierroksella tulevalle finalistille Calgary Flamesille, mutta kaudet 1986–1987 ja 1987–1988 sujuivat jälleen Oilersin komennossa. Vuoden 1987 Stanley Cupin loppuotteluissa he voittivat Philadelphia Flyersin tasaisessa seitsemän ottelun sarjassa voitoin 4–3 ja vuoden 1988 loppuotteluissa Boston Bruinsin suoraan voitoin 4–0. Oilers hävisi vuoden 1988 pudotuspeleissä vain kaksi ottelua 18:sta, ensimmäisellä kierroksella yhden ottelun Winnipeg Jetsille ja konferenssin loppuotteluissa ottelun Detroit Red Wingsille.

Neljännen mestaruuskauden jälkeen, kesällä 1988, Oilers myi Wayne Gretzkyn Los Angeles Kingsiin. Gretzkyn lisäksi Kingsiin lähtivät Mike Krushelnyski ja Marty McSorley ja Oilers sai 15 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, Kingsin ensimmäisen kierroksen varausvuorot NHL:n varaustilaisuuksissa 1989, 1991 ja 1993 sekä kaksi pelaajaa, Jimmy Carsonin ja Martin Gelinasin. Gretzky-kaupan jälkeinen kausi oli seuralle vaikea ja se putosi 1989 jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, ensimmäisen kerran vuoden 1982 jälkeen, juuri Kingsiä vastaan. Vuonna 1990 Oilers otti viidennen ja viimeisimmän Stanley Cupin voittonsa Grant Fuhrin seuran ykkösmaalivahtina korvanneen Bill Ranfordin johdolla. Loppuotteluissa Oilers kaatoi Boston Bruinsin voitoin 4–1 ja Ranford valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi.

 1990-luku ja 2000-vuosikymmenen alku 
1990-luvun alun ensimmäisten kausien jälkeen alkoi Oilersin alamäki. Joukkue pääsi vielä vuosina 1991 ja 1992 konferenssin loppuotteluin, joissa se hävisi 1991 Minnesota North Starsille ja 1992 Chicago Blackhawksille, mutta vuonna 1993 Oilers jäi pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäistä kertaa NHL-taipaleensa aikana ja sama toistui kolmena seuraavana vuonna. NHL:n kohoavien palkkojen vuoksi Oilersin ja useimpien muiden kanadalaisseurojen oli hankala kilpailla rikkaimpien yhdysvaltalaisseurojen kanssa ja seura joutuikin kauppaamaan lyhyen ajan sisään useimmat mestaruusvuosiensa tärkeimmät pelaajat, muun muassa Mark Messierin New York Rangersiin, Jari Kurrin Philadelphia Flyersiin (joka kauppasi hänet saman tien Los Angeles Kingsiin) ja Glenn Andersonin sekä Grant Fuhrin Toronto Maple Leafsiin vuonna 1991. Nämä neljä pelaajaa sekä Randy Gregg, Charlie Huddy ja Kevin Lowe olivat voittamassa kaikkia Oilersin viittä Stanley Cupia. Neljä Stanley Cupia Oilersin riveissä voittivat Wayne Gretzky, Kevin McClelland ja Esa Tikkanen.

Suurimman osan 1990-lukua Oilers oli talousvaikeuksissa ja seuran pysyminen Edmontonissa oli vaakalaudalla. Vuonna 1998 liikemies Leslie Alexander teki seurasta ostotarjouksen, jonka toteutuminen olisi johtanut Oilersin siirtymiseen Houstoniin, mutta edmontonilaisten liikemiesten yhteenliittymä Edmonton Investors Group Limited Partnership vastasi tarjoukseen ja seuran omistus siirtyi sille.

Vuonna 1997 Oilers palasi viiden vuoden tauon jälkeen NHL:n pudotuspeleihin ja selviytyi toiselle kierrokselle voitettuaan Dallas Starsin tasaisessa ottelusarjassa. Ratkaisevan seitsemännen ottelun viimeinen maali syntyi läpiajosta jatkoajalla. Toisella kierroksella Oilers hävisi hallitsevalle mestarille Colorado Avalanchelle. Edmonton ja Dallas kohtasivat myös vuoden 1998 pudotuspeleissä, toisella kierroksella, mutta Dallas oli tuolla kertaa vahvempi. Vuosien 1997 ja 2003 välisenä aikana Oilers ja Stars kohtasivat toisensa pudotuspeleissä kuusi kertaa, viidesti ensimmäisellä kierroksella. Ainoa vuosi välissä, jolloin joukkueet eivät kohdanneet, oli vuosi 2002, jolloin molemmat jäivät pudotuspelien ulkopuolelle. Dallas voitti vuoden 1997 pudotuspelisarjaa lukuun ottamatta Edmontonin joka vuosi. Putkelle tuli päätös vuonna 2004, kun Oilers ei päässyt pudotuspeleihin. Edmonton Oilersin tunnetuimpia pelaajia 1990-luvun puolivälin ja 2000-luvun alun välillä olivat muun muassa maalivahdit Curtis Joseph ja Tommy Salo sekä hyökkääjät Jason Arnott, Bill Guerin, Ryan Smyth ja Doug Weight.

22. marraskuuta 2003 Oilers isännöi Heritage Classicia, NHL:n ensimmäistä virallista ulkoilmaottelua, millä juhlistettiin Oilersin 25. kautta NHL:ssä. Oilers hävisi Edmontonin Commonwealth Stadiumilla pelatun ottelun Montreal Canadiensille maalein 3–4. Ottelua seurasi paikan päällä 57 167 katsojaa, mikä oli NHL:n ennätys ennen kuin vuonna 2008 järjestetyn NHL Winter Classicin 71 217 katsojaa ylittivät sen.

 2000-vuosikymmenen puolivälin jälkeen 
Vuonna 2006 Oilers palasi kuudentoista vuoden tauon jälkeen Stanley Cup -loppuotteluihin. Runkosarjassa konferenssinsa kahdeksanneksi sijoittunut seura voitti pudotuspeleissä Detroit Red Wingsin, San Jose Sharksin sekä Mighty Ducks of Anaheimin, mutta hävisi loppuotteluissa Carolina Hurricanesille voitoin 3–4. Tärkeitä pelaajia Oilersin pudotuspelimenestyksessä olivat muun muassa ennen kauden alkua hankittu puolustaja Chris Pronger, joka oli pudotuspeleissä seuran paras pistemies, pudotuspelien paras maalintekijä Fernando Pisani sekä keväällä 2006 ennen siirtorajan umpeutumista hankittu maalivahti Dwayne Roloson, joka kuitenkin loukkaantui ensimmäisessä loppuottelussa Hurricanesia vastaan ja joutui sivuun ratkaisevista loppuotteluista, joissa Oilersin maalilla pelasi Jussi Markkanen.

Stanley Cup -huuman jälkeen seura luopui tärkeimmästä pelaajastaan Prongerista hänen omasta tahdostaan ja on jäänyt pudotuspelien ulkopuolelle yhdeksästi peräkkäin vuosina 2007–2015, vuosina 2010 ja 2011 NHL:n pienimmällä pistemäärällä. Tämän ansiosta seura on saanut korkeita varausvuoroja, joilla se on varannut muun muassa Taylor Hallin, Ryan Nugent-Hopkinsin, Nail Jakupovin ja Connor McDavidin, kaikki neljä varausvuosiensa ykkösvarauksia.

Vuonna 2008 Oilersin omistaja vaihtui, kun edmontonilainen apteekkimiljardööri Daryl Katz osti seuran Edmonton Investors Groupilta 200 miljoonalla dollarilla.

Oilers siirrettiin vuonna 2013, jolloin NHL:n divisioonien määrän vähennettiin kuudesta neljään, Tyynenmeren divisioonaan, mitä ennen se kuului vuodesta 1998 luoteiseen divisioonaan.

Kaudella 2022–2023 Oilersin pelaajat Connor McDavid, Leon Draisaitl ja Ryan Nugent-Hopkins ylsivät kukin 100 tehopisteeseen. Edellisen kerran tällaiseen saavutukseen ovat yltäneet kaudella 1995–1996 Pittsburgh Penguinsin pelaajat Mario Lemieux, Jaromír Jágr ja Ron Francis.

Kaudella 2023–2024 joukkue voitti läntisen konferenssin loppuottelusarjan ja eteni Stanley Cupin loppuottelusarjaan. Oilers voitti konferenssin sarjan voitoin 4–2. Stanley Cupin finaaleissa joukkue oli jo 3-0 tappiolla mutta onnistui tasoittamaan ottelusarjan 3-3:een, Oilers kuitenkin hävisi ratkaisevan seitsemännen ottelun Florida Panthersille. Sama toistui vuonna 2025 kun joukkue hävisi Florida Panthersille voitoin 4-2.

 Tunnukset 
 Alberta Oilers (WHA) 

 Edmonton Oilers (WHA) 

 Edmonton Oilers 

 Menestys kausi kaudelta 
 Alberta/Edmonton Oilers (WHA 1972–1979) 
Kausi  O  V  H  T  P  TM  PM  Pudotuspelit1972–1973  78  37  35  6  80  259  250  Ulkona1973–1974  78  44  32  2  90  332  275  1. kierros 1974–1975  78  36  38  4  76  279  279  Ulkona1975–1976  81  27  49  5  59  268  345  2. kierros1976–1977  81  34  43  4  72  243  304  2. kierros1977–1978  80  38  39  3  79  309  307  1. kierros1978–1979  80  48  30  2  98  340  266  Loppuottelutappio

 Edmonton Oilers (NHL 1979–) 
Kausi  O  V  H  T  JA-H P  TM  PM  Pudotuspelit1979–1980  80  28  39  13  --  69  301  322  1. kierros 1980–1981  80  29  35  16  --  74  328  327   2. kierros1981–1982  80  48  17  15  --  111  417  295  1. kierros1982–1983  80  47  21  12  --  106  424  315  Loppuottelutappio1983–1984  80  57  18  5  --  119  446  314  Mestari1984–1985  80  49  20  11  --  109  401  298 Mestari1985–1986  80  56  17  7  --  119  426  310  2. kierros1986–1987  80  50  24  6  --  106  372  284  Mestari1987–1988  80  44  25  11  --  99  363  288  Mestari1988–1989  80  38  34  8  --  84  325  306  1. kierros1989–1990  80  38  28  14  --  90  315  283  Mestari1990–1991  80  37  37  6  --  80  272  272  Konferenssin loppuottelut1991–1992  80  36  34  10  --  82  295  297  Konferenssin loppuottelut   1992–1993  84  26  50  8  --  60  242  337  Ulkona1993–1994  84  25  45  14  --  64  261  305  Ulkona1994–1995  48  17  27  4  --  38  136  183  Ulkona1995–1996  82  30  44  8  --  68  240  304  Ulkona1996–1997  82  36  37  9  --  81  252  247  2. kierros1997–1998  82  35  37  10  --  80  215  224  2. kierros1998–1999  82  33  37  12  --  78  230  226  1. kierros1999–2000  82  32  26  16  8  88  226  212  1. kierros2000–2001  82  39  28  12  3  93  243  222  1. kierros2001–2002   82  38  28  12  4  92  205  182  Ulkona2002–2003   82  36  26  11  9  92  231  230  1. kierros2003–2004   82  36  29  12  5  89  221  208  Ulkona2005–2006   82  41  28  --  13  95  256  251  Loppuottelutappio2006–2007   82  32  43  --  7  71  195  248  Ulkona2007–2008   82  41  35  --  6  88  235  251  Ulkona2008–2009   82  38  35  --  9  85  228  244  Ulkona2009–2010   82  27  47  --  8  62  214  284  Ulkona2010–2011   82  25  45  --  12  62 193  269  Ulkona2011–2012   82  32  40  --  10  74  212  239  Ulkona2012–2013   48  19  22  --  7  45  125  134  Ulkona2013–2014   82  29  44  --  9  67  203  270  Ulkona2014–2015   82  24  44  --  14  62  198  283  Ulkona2015–2016   82  31  43  --  8  70  203  245  Ulkona2016–2017   82  47  26  --  9  103  247  212  2. kierros2017–2018   82  36  40  --  6  78  234  263  Ulkona2018–2019   82  35  38  --  9  79  232  274  Ulkona2019–2020   71  37  25  --  9  83  225  217  Karsintakierros2020–2021   56  35  19  --  2  72  183  154  1. kierros2021–2022   82  49  27  --  6  104  290  252  Konferenssin loppuottelut2022–2023   82  50  23  --  9  109  325  260  2. kierros2023–2024   82  49  27  --  6  104  294  237  Loppuottelutappio

Lyhenteet: O = ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, JA-H = jatkoaikatappiot, P = pisteet, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit

 Pelaajat 
 Joukkue kaudella 2025–2026 

Hockey Hall of Famen jäsenet aikajärjestyksessä  
  Jacques Plante
  Norm Ullman
  Wayne Gretzky
  Jari Kurri
  Grant Fuhr
  Paul Coffey
  Mark Messier
  Glenn Anderson
  Adam Oates

Kapteenit
  Al Hamilton – 1972–1976
  Glen Sather – 1976–1977
  Paul Shmyr – 1977–1979
  Ron Chipperfield – 1979–1980
  Blair McDonald – 1980–1981
  Lee Fogolin Jr. – 1981–1983
  Wayne Gretzky – 1983–1988
  Mark Messier – 1988–1991
  Kevin Lowe – 1991–1992
  Craig MacTavish – 1992–1994
  Shayne Corson – 1994–1995
  Kelly Buchberger – 1995–1999
  Doug Weight – 1999–2001
  Jason Smith – 2001–2007
  Ethan Moreau – 2007–2010
  Shawn Horcoff – 2010–2013
  Andrew Ference – 2013–2016
  Ryan Smyth – 2014 (uransa viimeisessä ottelussa)
  Connor McDavid – 2016–

Jäädytetyt numerot
 3   Al Hamilton
 7   Paul Coffey
 9   Glenn Anderson
 11  Mark Messier 
 17  Jari Kurri
 31  Grant Fuhr
 99  Wayne Gretzky, sittemmin numero on jäädytetty koko liigassa
 3542  Rod Phillips (radioselostaja, 3 542 selostettua Oilersin ottelua)

 Valmennus & Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Kris Knoblauch 
 Apuvalmentaja: Glen Gulutzan 
 Apuvalmentaja: Paul Coffey 
 Apuvalmentaja: Mark Stuart 
 Maalivahtivalmentaja: Dustin Schwartz 
 Videovalmentaja: Noah Segall 
 Videokoordinaattori: Erik Elenz 
 Fysiikkavalmentaja: Chad Drummond 
 Apufysiikkavalmentaja: Joel Jackson 
 Kehitysvalmentaja: Andreas Karlsson 
 Kehitysvalmentaja (Euroopassa pelaavat): Tobias Salmelainen 
 Luisteluvalmentaja: David Pelletier 
 Huoltopäällikkö: Jeff Lang 
 Presidentti: Jeff Jackson 
 Toimitusjohtaja: Stan Bowman 
 Apulaistoimitusjohtaja: Keith Gretzky 
 Apulaistoimitusjohtaja: Bill Scott 
 Pelaajakehitysjohtaja Kalle Larsson 
 Analytiikanjohtaja: Michael Parkatti 
 Ammattilaiskykyjenetsinnänjohtaja: Warren Rychel 
 Amatöörikykyjenetsinnänjohtaja & Henkilöstöjohtaja Rick Pracey 
 Euroopankykyjenetsinnänjohtaja Milan Tichý 
 Maalivahtikykyjenetsinnänjohtaja Jeff Salajko 
 Jääkiekkotoiminnankoordinaattori: Shaun Mahé Lähde: EliteProspects''https://www.eliteprospects.com/team/61/edmonton-oilers Viitattu 28.1.2025. 

Seuraennätykset runkosarjassa

Eniten otteluita:
1 037:  Kevin Lowe (1979–1992 ja 1996–1998)

Eniten maaleja:
583:  Wayne Gretzky (696 ottelua)

Eniten syöttöpisteitä:
1 086:  Wayne Gretzky

Eniten tehopisteitä:
1 669:  Wayne Gretzky

Eniten jäähyminuutteja:
1 747:  Kelly Buchberger (795 ottelua)

Seuraennätykset pudotuspeleissä

Eniten otteluita:
172:  Kevin Lowe

Eniten maaleja:
 92:  Jari Kurri (146 ottelua)

Eniten syöttöpisteiä:
171:  Wayne Gretzky (120 ottelua)

Eniten pisteitä:
252:  Wayne Gretzky

Eniten jäähyminuutteja:
314:  Glenn Anderson (164 ottelua)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Edmonton Oilersin verkkosivut 
 suomalaiset Edmonton Oilers -pelaajat, nhlfinns.com

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit