Jack Nicholson

John Joseph ”Jack” Nicholson (s. 22. huhtikuuta 1937 Neptune City, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvanäyttelijä. Hän on ollut elokuvissa neuroottisten ja aggressiivistenkin henkilöhahmojen tulkitsijana useimmiten antisankarin tai häviäjän roolissa. Nicholsonista tuli ajan myötä myös metodinäyttelemisen harjoittaja. Hänen roolisuorituksiaan on muun muassa elokuvissa Easy Rider – matkalla (1969), Chinatown (1974), Yksi lensi yli käenpesän (1975), The Shining – Hohto (1980), Batman (1989) ja Elämä on ihanaa (1997). Nicholson teki toistaiseksi viimeisen roolinsa elokuvassa How Do You Know (2010).

 Nuoruus 
Jack Nicholson syntyi New Jerseyssä 1937. Hänen biologinen äitinsä oli newjerseyläinen tanssija ja showtyttö June Frances Nicholson, joka oli Jackin syntyessä vain 17-vuotias ja epävarma lapsen isän henkilöllisyydestä. Välttääkseen Jackia saamasta aviottoman lapsen leimaa Junen omat vanhemmat suostuivat kasvattamaan tyttärenpoikansa omanaan. Jackille kerrottiin, että hänen isoäitinsä Ethel May Nicholson oli hänen oikea äitinsä. Hänelle selvisi vasta 1975, että siskona esiintynyt June Nicholson oli todellisuudessa hänen äitinsä. June ja isoäiti Ethel olivat tuolloin jo kuolleet. Jack Nicholsonin isästä ei ole varmuutta, mutta todennäköisesti isä oli joko June Nicholsonin aviomies Donald Furcillo tai manageri Eddie King.

 Ura 
 Alku ja nousu tähteyteen 
Nicholson kasvoi Neptune Cityssä New Jerseyssä ja muutti ennen lukion alkamista perheineen Spring Lakeen. High schoolin jälkeen Nicholson muutti Los Angelesiin. Hän sai työpaikan Hanna-Barberan toimistosta MGM:n sarjakuvastudiolla. Hänelle tarjottiin vakiopaikkaa sarjakuvantekijänä, mutta kiinnostus näyttelemiseen sai hänet kieltäytymään. Hän alkoi ensimmäisen kerran näytellä Players Ring Theater -nimisessä ryhmässä. Nicholson sai pian ensimmäisen elokuvaroolinsa Roger Cormanin elokuvasta The Cry Baby Killer (1958). Hän esiintyi muissakin Cormanin elokuvissa, joista merkittävin oli vuoden 1960 Pieni kauhukauppa. Nicholson alkoi olla jo tunnettu nimi b-elokuvissa, ja hän oli myös näyttämöharjoittelijana ja esiintyi pienissä rooleissa saippuasarjoissa.

Nicholson laajensi nopeasti elokuvauraansa käsikirjoittamiseen ja ohjaamiseen. Hänen ensimmäinen käsikirjoituksensa oli vuoden 1963 Thunder Island. Ohjaaja Monte Hellman teki Nicholsonin kanssa neljä elokuvaa 1960-luvun puolivälissä, ja niistä lännenelokuvan He ratsastivat läpi luotisateen Nicholson oli sekä käsikirjoittamassa että tuottamassa. Seuraavaksi hän käsikirjoitti Cormanin psykedeelisen Tripin ja juonettoman musiikkiteollisuussatiirin Head, jossa esiintyi The Monkees. Tähdeksi Nicholsonin nosti sivuosarooli klassikkoelokuvassa Easy Rider – matkalla (1969). Alkoholisoituneen lakimiehen rooli toi hänelle myös Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta.

 1970- ja 1980-lukujen huippuvuodet 
pienoiskuva|pysty=0.8|Jack Nicholson 1976.

Nicholsonin asema Hollywoodin tähtinäyttelijänä vakiintui lopullisesti Bob Rafelsonin elokuvalla Rajut kuviot (1970), josta hän oli ehdokkaana parhaan miespääosan Oscar-palkintoon. 1970-luku oli muutenkin Nicholsonin uran huippuhetki, sillä hän esiintyi vuosikymmenen aikana useissa klassikkoelokuvissa.

Vuonna 1971 ilmestynyt Sähinää, se sanoi oli Nicholsonin ensimmäinen ohjaustyö. Elokuvan kriitikkovastaanotto oli nuiva, ja Nicholson palasi seuraavana vuonna näyttelijäksi elokuvassa Vain unelmilla on siivet. Saattokeikasta (1973) Nicholson oli jälleen Oscar-ehdokkaana ja hänet palkittiin Cannesin elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinnolla. Hän sai jälleen Oscar-ehdokkuuden Roman Polańskin neo-noirista Chinatown (1974), jossa hän esitti etsivä Jack Gittesiä. Seuraavana vuonna Nicholson esiintyi Michelangelo Antonionin elokuvassa Ammatti: reportteri, musikaalissa Tommy, komediassa Akka jota ei saatu hengiltä ja Miloš Formanin elokuvassa Yksi lensi yli käenpesän, josta Nicholson sai lopulta parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Hän esitti siinä Randall Patrick McMurphyä, rauhatonta mielisairaalaan lähetettyä vankia.

Nicholson esiintyi 1977 idolinsa Marlon Brandon kanssa elokuvassa Missouri. Se ei kuitenkaan menestynyt, kuten ei myöskään Nicholsonin seuraava ohjaustyö Mitäs täällä roikut Henry Moon? Stephen Kingin romaaniin perustunut Stanley Kubrick -elokuva The Shining – Hohto oli jälleen Nicholsonin tunnetumpia rooleja. Siinä hän esittää kirjailija Jack Torrancea, joka syrjäisen hotellin huoltajana ajautuu väkivaltaan syrjäytymisen ja turhautumisen kautta.

Hohdon jälkeen Nicholsonin seuraavia elokuvia olivat Postimies soittaa aina kahdesti, Punaiset, josta hän oli Oscar-ehdokkaana, Raja ja Hellyyden ehdoilla, jossa hän esittää entistä astronauttia, joka itsepintaisesti yrittää leskinaapuriaan (Shirley MacLaine). Nicholson palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla elokuvasta. Hän oli jälleen ehdolla miespääosaan Oscariin mustasta komediasta Prizzin kunnia. Sydän karrella ei pärjännyt niin hyvin, mutta Karhiaisesta hän oli jälleen Oscar-ehdokkaana. Vuosikymmenen lopulla Nicholson esiintyi Jokerina Tim Burtonin Batmanissa.

 1990-luvulta eteenpäin 
pienoiskuva|Jack Nicholson vuonna 2002.

Nicholson ohjasi 1990 kauan odotetun ja monesti siirretyn Chinatownin jatko-osan Chinatown II, jossa myös näytteli pääosaa. Sitä seurasi 1992 kolme elokuvaa, huonot arviot saanut Koirat karvoissaan, Jimmy Hoffan henkilökuva Hoffa ja Kunnian miehiä. Viimeksi mainitussa hän esitti sotilastukikohdan murhaa salailevaa upseeria ja sai siitä uransa kymmenennen Oscar-ehdokkuuden.

Nicholsonille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1994. Roolit elokuvissa Wolf ja Emily on poissa seurasivat 1994 ja 1995. Nicholson palasi 1997 Iltatähdessä elokuvan Hellyyden ehdoilla rooliin. Samana vuonna ilmestyi Tim Burtonin ohjaama tieteisparodia Mars hyökkää!, jossa Nicholson esitti Yhdysvaltain presidenttiä. James L. Brooksin ohjaamassa romanttisessa komediassa Elämä on ihanaa Nicholson esitti pakko-oireista ja homofobista kirjailijaa, joka ihastuu Helen Huntin esittämään yksinhuoltajatarjoilijaan. Hänet palkittiin siitä uransa kolmannella Oscar-palkinnolla, ja hän nousi palkinnon myötä eniten Oscareita saaneeksi miesnäyttelijäksi. Samalla hän ohitti myös Laurence Olivierin eniten ehdokkuuksia saaneena miesnäyttelijänä.

Brooksin elokuvan jälkeen Nicholson piti neljän vuoden tauon ja palasi elokuvarooleihin Sean Pennin elokuvassa The Pledge – kunniasanalla. Vaikka Nicholsonin roolisuoritusta pidettiinkin vaikuttavana, uransa 12. Oscar-ehdokkuuden hän sai vasta seuraavana vuonna elokuvasta About Schmidt. Seuraavaksi hän esiintyi Adam Sandlerin kanssa komediassa Anger Management ja Diane Keatonin vastaparina romanttisessa elokuvassa Jotain annettavaa. Sen jälkeen Nicholson piti kolmen vuoden tauon ja esiintyi 2006 rikollispomona Martin Scorsesen The Departedissa. Seuraavana vuonna hän esitti kuolevaa syöpäpotilasta komediassa Nyt tai ei koskaan, ja 2010 hän näytteli elokuvassa How Do You Know.

Nicholson kertoi vuonna 2013, ettei hänellä ole enää samanlaista intoa tehdä näyttelijän töitä kuin aiemmin. Lisäksi naisten suurena hurmurina tunnettu Nicholson tuntee jo itsensä vanhaksi ja kyvyttömäksi enää iskeä naisia.

 Yksityiselämä 
Nicholson tunnetaan elokuviensa lisäksi useista suhteistaan, ja hänet on yhdistetty useisiin näyttelijöihin ja malleihin, kuten Susan Anspachiin, Lara Flynn Boyleen, Rachel Wardiin ja Candice Bergeniin. Nicholsonilla onkin viisi lasta neljän eri naisen kanssa. Nicholsonin ensimmäinen lapsi syntyi 1964 Nicholsonin ja hänen ainoan aviovaimonsa Sandra Knightin liitosta. Toinen lapsi, poika, syntyi 1970 suhteesta Anspachiin ja kolmas, tyttö, 1981 suhteesta malli Winnie Hollmaniin. Nicholsonin pitkäaikaisin suhde on näyttelijä Anjelica Hustoniin, jonka kanssa hän asui 1973–1983. Vaikka pari asuikin erillään vuodesta 1983, suhde jatkui vuoteen 1989, jolloin Huston sai tietää, että näyttelijä Rebecca Broussard odotti Nicholsonille lasta. Broussardin kanssa hän sai kaksi lasta, Lorrainen (s. 1990) ja Raymondin (s. 1992). Näyttelijän omaisuuden arvo on noin 400 miljoonaa dollaria. Nicholson keräilee myös taidetta. Hänen kokoelmansa arvoksi on veikkailtu yli 100 miljoonaa euroa. Näyttelijän kotoa löytyy muun muassa Pablo Picasson, Henri Matissen, Tamara de Lempickan sekä Andy Warholin taidetta.

Filmografia
Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1958  The Cry Baby Killer  The Cry Baby Killer  Jimmy Wallace1960  Liian nuori rakastamaan  Too Soon to Love  Buddy The Wild Ride  The Wild Ride  Johnny Varron Pieni kauhukauppa  The Little Shop of Horrors  Wilbur Force Nuorten kapinaa  Studs Lonigan  Weary Reilly 1962  The Broken Land  The Broken Land  Will Brocious1963  Korppi  The Raven  Rexford Bedlo Terrorin vallassa  The Terror  luutnantti Andre Duvalier1964  Kapteeni yli laidan  Ensign Pulver  Dolan Flight to Fury  Flight to Fury  Jay Wickham Back Door to Hell  Back Door to Hell  Burnett 1965  He ratsastivat läpi luotisateen  Ride in the Whirlwind  Wes 1966  Hän ampui ensin  The Shooting  Billy Spear1967  Tulikuumat pakoputket  Hells Angels on Wheels  "Poet" Chicagon verilöyly  The St. Valentine’s Day Massacre  palkkamurhaaja Gino1968  Kuumaa 60-lukua  Psych-Out  Stoney Head  Head  oma itsensä elokuvaohjaajana (cameo-rooli) 1969  Easy Rider – matkalla  Easy Rider  George Hanson1970  Hell’s Angels – raju jengi  The Rebel Rousers  Bunny Kerran kirkkaana päivänä  On a Clear Day You Can See Forever  Tad Pringle Rajut kuviot  Five Easy Pieces  Robert Eroica Dupea1971  Miehuusvuodet  Carnal Knowledge  Jonathan Fuerst A Safe Place  A Safe Place  Mitch 1972  Vain unelmilla on siivet  The King of Marvin Gardens  David Staebler 1973  Saattokeikka  The Last Detail  Billy L. ”Badass” Buddusky 1974  Chinatown  Chinatown  J. J. ”Jake” Gittes1975  Ammatti: reportteri  Professione: reporter  David Locke Tommy  Tommy  erikoislääkäri Akka jota ei saatu hengiltä  The Fortune  Oscar Sullivan / Oscar Dix Yksi lensi yli käenpesän  One Flew Over the Cuckoo’s Nest  Randle Patrick "Mac" McMurphy1976  Missouri  The Missouri Breaks  Tom Logan Viimeinen valtias  The Last Tycoon  Brimmer 1978  Mitäs täällä roikut Henry Moon?  Goin’ South  Henry Lloyd Moon 1980  The Shining – Hohto  The Shining  Jack Torrance1981  Postimies soittaa aina kahdesti  The Postman Always Rings Twice  Frank Chambers Ragtime – toivon ja vihan aika  Ragtime  merirosvo rannalla Punaiset  Reds  Eugene O’Neill 1982  Raja  The Border  Charlie Smith 1983  Hellyyden ehdoilla  Terms of Endearment  Garrett Breedlove 1985  Prizzin kunnia  Prizzi’s Honor  Charley Partanna 1986  Sydän karrella  Heartburn  Mark Louis Forman1987  Noidat  The Witches of Eastwick  Daryl Van Horne Broadcast News – suora lähetys  Broadcast News  Bill Rorish Karhiainen  Ironweed  Francis Phelan 1989  Batman  Batman  Jack Napier / Jokeri 1990  Chinatown II  The Two Jakes  J. J. ”Jake” Gittes1992  Koirat karvoissaan  Man Trouble  Eugene Earl Axline / Harry Bliss Kunnian miehiä  A Few Good Men  eversti Nathan R. Jessep Hoffa  Hoffa  James R. ”Jimmy” Hoffa 1994  Wolf  Wolf  Will Randall 1995  Emily on poissa  The Crossing Guard  Freddy Gale1996  Verta ja viiniä  Blood and Wine  Alex Gates Iltatähti  The Evening Star  Garrett Breedlove Mars hyökkää!  Mars Attacks!  presidentti James Dale / Art Land 1997  Elämä on ihanaa  As Good as It Gets  Melvin Udall 2001  Kunniasanalla  The Pledge  Jerry Black 2002  About Schmidt  About Schmidt  Warren R. Schmidt2003  Anger Management  Anger Management  tohtori Buddy Rydell Jotain annettavaa  Something’s Gotta Give  Harry Sanborn 2006  The Departed  The Departed  Francis ”Frank” Costello 2007  Nyt tai ei koskaan  The Bucket List  Edward Cole2010  How Do You Know  How Do You Know  Charles Madison I’m Still Here  I’m Still Here  omana itsenäänTelevisioelokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1962  Little Amy  Little Amy  valmentaja 1986  Elephant’s Child  Elephant’s Child  kertoja (ääni)
Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Jakson nimi / jaksojen määrä Rooli 1956  Matinee Theatre  Matinee Theatre  ”Are You Listening?”  mies1960  Mr. Lucky  Mr. Lucky  ”Operation Fortuna”  Martin The Barbara Stanwyck Show  The Barbara Stanwyck Show  ”The Mink Coat”  Bud1961  Tales of Wells Fargo  Tales of Wells Fargo  ”That Washburn Girl”  Tom Washburn Sea Hunt  Sea Hunt  ”Round Up”  John Stark Bronco  Bronco  ”The Equalizer”  Bob Doolin 1962  Hawaiian Eye  Hawaiian Eye  ”Total Eclipse”  Tony Morgan1966  Tohtori Kildare  Dr. Kildare  4 jaksoa  Jaime Angel Voyage to the Bottom of the Sea  Voyage to the Bottom of the Sea  ”The Lost Bomb”  työryhmäläinenThe Andy Griffith Show The Andy Griffith Show  ”Opie Finds a Baby”  herra Garland1967  ”Aunt Bee, the Juror”  Marvin Jenkins The Guns of Will Sonnett  The Guns of Will Sonnett  ”A Son for a Son”  Tom Murdock 1997 Saturday Night Live Saturday Night Live  ”Helen Hunt/Hanson” oma itsensä 2007  ”Jon Bon Jovi/Foo Fighters” 2008  American Idol  American Idol  ”Idol Gives Back”

Ohjaajana, tuottajana ja käsikirjoittajana
Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Ohjaajana Tuottajana Käsikirjoittajana1963  Terrorin vallassa  The Terror  Kyllä Thunder Island  Thunder Island  Kyllä 1964  Flight to Fury  Flight to Fury  Kyllä 1965  He ratsastivat läpi luotisateen  Ride in the Whirlwind  Kyllä Kyllä 1966  Hän ampui ensin  The Shooting  Kyllä Kyllä 1967  Trippi  The Trip  Kyllä 1968  Head  Head  Kyllä Kyllä 1971  Sähinää, se sanoi  Drive, He Said  Kyllä Kyllä Kyllä 1978  Mitäs täällä roikut Henry Moon?  Goin’ South  Kyllä 1990  Chinatown II  The Two Jakes  Kyllä Kyllä 1992  Blue Champagne  Blue Champagne  Kyllä

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 




Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Luokka:Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:BAFTA-palkinnon saajat
Luokka:SAG-palkinnon saajat
Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Luokka:Hollywood Walk of Fame
Luokka:Vuonna 1937 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit