Tatarkasvit

Tatarkasvit (Polygonaceae) on kaksisirkkaisten kasvien heimo. Lajeja esiintyy kaikkialla maapallolla, mutta pääasiassa niitä kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä. Useimmat lajit ovat ruohovartisia, mutta heimoon kuuluu myös puuvartisia lajeja. Raparperi ja tattari ovat heimon ruokakasveja, jotkin lajit ovat myrkyllisiä.

 Tuntomerkit 
Tatarkasvien varsi on usein ontto ja nivelistä täyteinen. Lehdet kasvavat kierteisesti. Korvakkeet ovat kasvaneet vartta ympäröiväksi tupeksi. Kukinto on tähkämäinen tai huiskilomainen. Hedelmä on kolmisärmäinen tai kiekkomainen pähkylä.

Tatarkasvien kasvutapa on varsijatkoinen eli monopodiaalinen ja haarautuminen tapahtuu edellisen vuoden versoista. Limasolut ovat tavallisia ja kasveissa on kalsiumoksalaattia. Lehdet ovat sulka- tai kourasuonisia, tavallisesti ehytlaitaisia ja niissä on erityskarvoja. Erityisesti ruohovartisilla lajeilla on luonteenomainen korvaketuppi (ochrea) ja turvonneet nivelet. Kukkaryhmät sijaitsevat terttumaisessa kukinnossa, ja kukat ovat pieniä, perät nivelikkäitä. Pohjusmalja eli hypanthium on enemmän tai vähemmän hyvin kehittynyt. Kehälehdet sijaitsevat yhdessä kiehkurassa ja ovat tyveltään vaihtelevasti yhtyneitä. Heteiden määrä vaihtelee yhtä monesta kuin on kehälehtiä kolminkertaiseen määrään. Mesiäinen on kiekkomainen tai sijaitsee heteiden väleissä; harvoin kukka on mesiäisetön. Kehänalainen ja yhdislehtinen sikiäin muodostuu tavallisesti kolmesta, joskus kahdesta tai neljästä emilehdestä, ja siinä on suoria, lyhytvartisia siemenaiheita. Luotti on enemmän tai vähemmän pensselimäinen tai pallomainen. Hedelmä on kolmikulmainen tai harvemmin linssimäinen pähkylä. Siemenessä on kirjava endospermi ja suora tai käyrä alkio.Stevens 2001. Viitattu 28.11.2014.

 Levinneisyys 
Tatarkasvien levinneisyys ulottuu lähes kaikkialle maapallolla.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/polygonaceaemap.gif

 Luokittelu 
Tatarkasveihin kuuluu 43 sukua ja 1110 lajia, jotka jaetaan neljään alaheimoon.

 1. Symmerioideae Meisner
 Alaheimossa on vain yksi puulaji, Symmeria paniculata, joka kasvaa Etelä-Amerikan pohjoisosassa ja Länsi-Afrikassa. Sen lehtiruoti on palteinen ja tuppimaisesti vartta ympäröivä; korvake ei muodosta sulkeutunutta tuppea. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvi on kaksikotinen (hede- ja emikasvi erikseen). Kehälehtiä on viisi, hedekukan heteitä yli 20. Pähkylät ovat pyramidimaisia ja niiden seinämään on kasvanut kiinni kolme kehälehteä.
 2. Alaheimo nimeämätön
 Kaksilajinen Afrobrunnichia-suku käsittää länsiafrikkalaisia liaaneja, jotka kiipeilevät lehtihankaisten kärhien avulla. Kukkaperät ovat siipipalteisia. Kehälehtiä on viisi, ne ovat tyvestä yhtyneitä. Heteitä on tavallisesti kahdeksan. Hedelmä lienee luumarja, jossa on laajentuneet kehäliuskat.
 3. Polygonoideae Eaton 
 Kasvit ovat ruohovartisia, pensasmaisia, liaaneja tai ruohovartisia köynnöksiä. Korvakkeet ovat enemmän tai vähemmän kalvomaisia. Alaheimossa on 15 sukua ja 590 lajia erityisesti pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeassa vyöhykkeessä. Runsaslajisimmat suvut ovat niveltattaret eli pihatattaret (Polygonum; yli 200 lajia, kosteikkotattaret Persicaria, sisällytettynä), hierakat (Rumex; 200 lajia), Calligonum (80 lajia) ja raparperit (Rheum; 60 lajia).
 4. Eriogonoideae Arnott.
 Kasvit ovat liaanimaisia ja kärhellisiä tai puita tai monivuotisia ruohoja. Korvakkeet ovat massiivisia ja nahkeita, tai ne puuttuvat kokonaan. Joskus kasvit ovat kaksikotisia. Alaheimo koostuu 28 suvusta ja 520 lajista, jotka ovat enimmäkseen trooppisia. Suurimmat suvut ovat pumissit (Eriogonum; 250 lajia, mutta parafyleettinen) ja norsunkorvat (Coccoloba; 120 lajia).

Suvun Calligonum lajit ovat Keski-Aasian suolakoilla kasvavia tatarkasveja, jotka ovat sopeutuneet kuiviin olosuhteisiin tavallista tehokkaammalla fotosynteesillä (ns. C4-yhteyttäminen). Samoilla alueilla kasvaa enimmäkseen samanlaisen kyvyn omaavia savikkakasveja (Amaranthaceae, Chenopodioideae). Eräät Calligonum-lajit voivat kasvaa jopa kahdeksan metrin korkuiseksi ja ovat puuvartisia. Puuvartisuus on kehittynyt tatarkasvien evoluutiossa useaan eri otteeseen ruohovartisuudesta. Toinen erikoinen tatarkasvisuku on pumissit (Eriogonum), joka kasvaa Pohjois-Amerikan länsiosien kuivilla alueilla. Lajit ovat joko yksi- tai monivuotisia.

Tatarkasvien läheisin sukulaisheimo Caryophyllales-lahkon evoluutiopuussa on lyijykukkakasvit (Plumbaginaceae).

 Sukuja 
Suomessa esiintyvät tatarkasveihin kuuluvat suvut:Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206. (s. 80–82)
 Aconogonon – röyhytattaret, koristekasveja ja viljelykarkulaisia
 Bistorta – konnantattaret
 Fagopyrum – tattarit eli viljatattaret
 Fallopia – köynnöstattaret eli kiertotattaret
 Koenigia – kurjentattaret
 Oxyria – haprot
 Persicaria – kosteikkotattaret eli ukontattaret
 Polygonum – niveltattaret eli pihatattaret
 Reynoutria – jättitattaret, koristekasveina ja koristekasvikarkulaisina
 Rheum – raparperit, viljelykasveina
 Rumex – hierakat eli siipihierakat

Muita sukuja:
 Antigonon – koralliköynnökset
 Atraphaxis – suomuspensaat
 Calligonum
 Coccoloba – norsunkorvat
 Emex – piikkihierakat
 Eriogonum – pumissit
 Homalocladium – nauhapensaat, ainoa laji nauhapensas (H. platycladum).
 Muehlenbeckia – lankaköynnökset 
 Pteroxygonum – tattarikit
 Ruprechtia
 Triplaris

 Käyttö 
Monia tatarkasveja käytetään koristekasveina, kuten esimerkiksi pumisseja (Eriogonum), koristeraparperia (Rheum palmatum), isohierakkaa (Rumex hydrolapathum) ja isokokoisia jättitatarlajeja (Reynoutria). Ravinnoksi käytetään muun muassa Länsi-Intian saariston norsunkorvan (Coccoloba uvifera) punaisia marjoja, joitakin hierakoita (Rumex) salaattina, kallioraparperin (Rheum rhaponticum) lehtiruoteja ja tattarin eli viljatattaren (Fagopyrum esculentum) siemeniä. Sen lähilajia rikkatatarta (F. tataricum) on viljelty rehu- ja katekasvina. Monet tatarkasvit ovat laajalle levinneitä ja vaikeasti torjuttavia rikkakasveja.Kasvien maailma, osa 5, s. 1918

 Lähteet 
 Kasvien maailma. Otavan iso tietosanakirja, osa 5. - Otava, Helsinki, 1981. 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]." will do. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Funet: Tatarkasvit (Polygonaceae)
 Den virtuella floran: Polygonaceae 
 ITIS: Polygonaceae 
 United States Department of Agriculture (USDA): Polygonaceae 
 Flora of China: Polygonaceae 

*
Luokka:Kasviheimot