Sota ja rauha

Sota ja rauha (, oikeinkirjoitus ennen 1918 Война и миръ) on venäläisen kirjailijan Leo Tolstoin realistiseen tyyliin kirjoitettu historiallinen romaani, joka julkaistiin vuosina 1865–1869. Maailmankirjallisuuden merkittävimpiin kuuluva teos on lähes 2000-sivuinen kuvaus ja läpileikkaus 1800-luvun alun venäläisestä feodaaliyhteiskunnasta Napoleonin sotien aikana ja varsinkin tämän hyökkäyksestä Venäjälle vuonna 1812. Romaani on tunnettu taitavasta henkilökuvauksestaan, yksityiskohtaisista taisteluanalyyseistä sekä poliittisista ja historianfilosofisista pohdiskeluista.

Sota ja rauha on käännetty suomeksi neljä kertaa. Täydelliset suomennokset J. A. Hollon (1924) ja Esa Adrianin (1975) pohjautuvat vuoden 1868/69 ilmestyneeseen Tolstoin itsensä tarkistamaan ja oikolukemaan venäläiseen painokseen.Tarkka, Pekka: Sota ja rauha uusiksi. Helsingin sanomat 17.5.1975
Vuonna 2005 ilmestynyt Eero Balkin kääntämä Sodan ja rauhan ”ensimmäinen versio” on puolestaan typistetty lyhennelmä, jonka moskovalainen kustantaja Zakharov Publishers vuonna 2000 levitti kansainvälisille kirjamarkkinoille helppona ”lukijaystävällisenä” romaanina. Kyseinen versio poikkeaa monessa suhteessa, myös juoneltaan, Tolstoin itsensä auktorisoimasta lopullisesta teoksesta ja on puolta lyhyempi.Zakharov-kustantamon lyhennelmä pohjautui  neuvostoliittolaisen kirjallisuudentutkijan Evelina Zaidenšnurin (1902–1985) kokoamaan ja kommentoimaan kriittiseen editioon Tolstoin varhaisista käsikirjoitusluonnoksista. Ks. Pesonen, Pekka: Ei pätkätyötä pukinkonttiin – Tolstoin Sodan ja rauhan varhainen versio on keskeneräinen torso. Helsingin sanomat 20.12. 2005 sekä kustantajan huomautus suomennoksessa Sota ja rauha: Ensimmäinen versio, Tammi 2005.


Taustaa
Tolstoi ryhtyi toteuttamaan haavettaan kirjoittaa historiallinen romaani hieman ennen avioliittoaan vuonna 1862. Hän kaavaili kirjan sankariksi vuoden 1825 dekabristikapinaan osallistunutta aatelismiestä, joka palaisi perheineen kotiin maanpaosta vuonna 1856. Aihe vaati Tolstoin mielestä kuitenkin perehtymistä myös sankarin nuoruusvuosiin, jotka osuivat Napoleonin sotien aikakauteen vuodesta 1805 eteenpäin ja varsinkin Napoleonin hyökkäyksen aikaan Venäjälle vuonna 1812. Näin Sodasta ja rauhasta piti alkuaan tulla suuren kolmiosaisen romaanieepoksen ensimmäinen osa. 

Sodan ja rauhan ensimmäistä versiota alettiin julkaista vuosina 1865–67 nimellä Yhdeksännentoista vuosisadan viides vuosi (ven. Тысяча восемьсотъ пятый годъ) jatkokertomuksena aikakauskirjasssa Russkij Vestnik Moskovassa. Mutta projekti keskeytyi, kun käsikirjoituksen ensimmäiset osat oli julkaistu. Tolstoi oli ryhtynyt korjaamaan ja muokkaamaan tekstiään ja kirjoitti kokonaan uudelleen sen viimeiset osat. Lopullinen versio ilmestyi 4-osaisen kirjan muodossa nimellä Sota ja rauha vuosina 1868/1869. Hän mahdollisesti lainasi teoksen nimen Pierre-Joseph Proudhonin ranskankielisestä teoksesta La guerre et la paix (1861). Tolstoi oli saanut romaanin kirjoittamisen päätökseen vuonna 1869, lähes seitsemän vuotta sen aloittamisesta.

1870-luvulla Tolstoi jatkoi tutkimuksiaan dekabristikapinan parissa, kokosi aineistoa ja tapasi elossa olleita kapinaan osallistuneita. Viranomaiset eivät kuitenkaan myöntäneet hänelle lupaa tutkia asiakirjoja valtionarkistossa. Kun lisäksi Tolstoille alkoi selvitä, että kapinoitsijoita oli innoittanut Ranskan vallankumouksen esimerkki ja aatemaailma, hän luopui romaaninsa jatkosuunnitelmasta.

Teoksessa on yli 580 henkilöhahmoa, joiden joukossa on sekä historiallisten henkilöiden muotokuvia että kuviteltuja hahmoja. Monet henkilöhahmot perustuvat Tolstoin perheeseen, sukulaisiin ja häneen itseensä. Tarinan runko muodostuu viiden venäläisen aatelisperheen Bezuhovien, Bolkonskien, Rostovien, Kuraginien ja Drubetskojen elämänvaiheista Pietarin ja Moskovan salongeissa ja maatiloilla vuosina 1805–1813. Moskova ja sen maalaisaateli edustaa aitoa venäläisyyttä, muodikas Pietari läntisen Euroopan vaikutusta.

Tolstoi halusi riisua sodan sankaruuden hohdosta. Hän halusi kuvata enemmän ihmisiä kuin suurmiehiä, mikä on toisaalta ristiriidassa sen kanssa, että juoni keskittyy aateliston elämänvaiheisiin. Hänen mukaansa historiaa eivät luoneet vain suurmiehet vaan yhteiskunnallisten syiden verkosto.

 Päähenkilöt 
Bezuhovit:        

 kreivi Pjotr ​​Kirillovitš ("Pierre") Bezuhov: Tolstoin omien maailmankatsomusten ja sisäisten kamppailujen keskushahmo sekä ääni. Pierre on sosiaalisesti kömpelö kreivi Kirill Vladimirovits Bezuhovin avioton suosikkipoika. Ranskassa koulutuksensa saanut Pierre palaa Venäjälle tuntien olonsa ulkopuoliseksi, koska häntä pidetään automaattisesti Napoleonin kannattajana. Odottamatta lankeava suuri perintö tekee hänestä seurapiireissä tavoitellun miehen. Todennäköinen Tolstoin alter ego.
 kreivi Kirill Vladimirovitš Bezuhov: Pierren satumaisen rikas isä, jolla on kymmeniä muitakin aviottomia poikia.      

Bolkonskit:

 ruhtinas Nikolai Andrejevitš Bolkonski: Andrein ja Marian isä, eksentrinen ruhtinas, jolla on karkea ulkonkuori ja joka osoittaa suurta välinpitämättömyyttä lastensa tunteita kohtaan. Peittää syvällä piilevät tunteensa ulkoisella ankaruudellaan.
 ruhtinas Andrei Nikolajevitš Bolkonski: vahva, mutta skeptinen, ajatteleva ja filosofinen adjutantti Napoleonin sodassa.        
 ruhtinatar Jelisaveta "Lisa" Karlovna Bolkonskaja (myös Lise) os. Meinena, Andrein vaimo. Kutsutaan myös "pikku ruhtinattareksi".    
 ruhtinatar Maria Nikolajevna Bolkonskaja: ruhtinas Andrein sisar, hurskas nainen, jonka isä yritti antaa hänelle hyvän koulutuksen. Hänen muuten arkipäiväisissä kasvoissaan olevien suurten silmien huolehtiva, hoivaava katse mainitaan usein. Tolstoi huomauttaa usein, että ruhtinatar Marian ei voi väittää olevan säteilevän kaunis (kuten monet muut romaanin naishahmot), mutta hän on henkilö, jolla on erittäin korkeat moraaliset arvot ja suuri älykkyys. Todennäköisesti esikuvana on ollut Tolstoin oma äiti ruhtinatar Maria Nikolajevna Volkonskaja.

Rostovit:       

 kreivi Ilja Andrejevitš Rostov: Rostovin perheenpää; toivoton talouden suhteen, antelias viaksi saakka. Tämän seurauksena Rostovilla ei ole koskaan tarpeeksi käteistä, vaikka heillä on monia kiinteistöjä. 
 kreivitär Natalia Rostova: kreivi Ilja Rostovin vaimo, turhautunut miehensä huonoon raha-asioiden hoitoon, päättänyt, että hänen lapsensa menestyvät joka tapauksessa.       
 kreivitär Natalia Iljinitšna "Nataša" Rostova: keskeinen hahmo, joka esitellään sanoin "ei kaunis, mutta täynnä elämää", romanttinen, impulsiivinen ja erittäin kireä. Hän on taitava laulaja ja tanssija.       
 kreivi Nikolai Iljitš "Nikolenka" Rostov: husaari, Rostovin perheen rakas vanhin poika. Todennäköisesti esikuvana on ollut Tolstoin oma isä kreivi, upseeri Nikolai Iljitš Tolstoi.     
 Sofia Aleksandrovna "Sonja" Rostova: Veran, Nikolain, Natašan ja Petja Rostovin orvoksi jäänyt serkku, on rakastunut Nikolaihin.        
 kreivitär Vera Iljitšna Rostova: Rostovin lapsista vanhin, menee naimisiin saksalaisen ammattisotilas Bergin kanssa.        
 Pjotr ​​Iljitš "Petja" Rostov: Rostovin lapsista nuorin.  

Kuraginit:    

 ruhtinas Vasili Sergejevitš Kuragin: häikäilemätön mies, joka on päättänyt naittaa lapsensa rikkaisiin sukuihin, hinnalla millä hyvänsä.      
 ruhtinatar Jelena Vasiljevna "Hélène" Kuragina: kaunis ja seksuaalisesti houkutteleva nainen, jolla on monia suhteita, mukaan lukien (huhutaan) oman veljensä Anatolin kanssa.      
 ruhtinas Anatoli Vasiljevitš Kuragin: Helènen veli, komea ja moraaliton nautinnonetsijä, joka on salaa naimisissa, mutta yrittää karata Nataša Rostovan kanssa.       
 ruhtinas Ippolit Vasiljevitš (Hippolyte) Kuragin: Anatolin nuorempi veli ja kenties tylsin kolmesta Kuraginin lapsesta.

Drubetskoit:

 ruhtinas Boris Drubetskoi: köyhä aatelinen nuori mies, jota ajaa kunnianhimo, jopa ystäviensä ja hyväntekijänsä kustannuksella, menee naimisiin Julie Karaginan kanssa rahasta ja jolla huhutaan olleen suhde Hélène Bezuhovan kanssa.        
 ruhtinatar Anna Mihailovna Drubetskaja: Borisin köyhä äiti, joka haluaa nostaa poikansa yhteiskunnan arvoasteikossa ylöspäin.

Muut henkilöhahmot:       

 Fjodor Ivanovitš Dolohov: kylmä, lähes psykopaattinen upseeri, joka turmelee Nikolai Rostovin houkuttelemalla hänet tekemään suunnattoman rahapelivelan tämän kosittua serkkuaan Sonja Rostovaa. Hänellä huhutaan olevan suhde Hélène Bezuhovaan; huolehtii köyhästä äidistään ja kyssäselkäisestä sisarestaan.
 Adolf Karlovitš Berg: nuori saksalainen upseeri, joka haluaa olla kuten kaikki muutkin ja menee naimisiin Vera Rostovan kanssa.
 Anna Pavlovna Scherer: tunnetaan myös nimellä Annette, salongin emäntä, joka on näyttämönä suurelle osalle romaanin tapahtumista Pietarissa; juonittelee ruhtinas Vasili Kuraginin kanssa.
 Maria Dmitrjevna Ahrosimova: iäkäs moskovalainen seurapiirirouva, huumorintajuinen mutta raa'an rehellinen.
 Amalia Jevgenijevna Bourienne: ranskalainen, joka asuu Bolkonskien kanssa ensisijaisesti ruhtinatar Marian seuranaisena ja myöhemmin myös hänen kustannuksellaan.
 Vasili Dmitritš Denisov: Nikolai Rostovin ystävä ja upseeritoveri, kosii Natašaa tuloksetta.
 Platon Karatajev: hyvän venäläisen talonpojan arkkityyppi, jonka Pierre Bezuhov tapaa sotavankileirillä.
 Osip Bazdejev: vapaamuurari, joka saa Pierren liittymään salaperäiseen ryhmäänsä.       
 Bilibin: diplomaatti, jolla on älykkään maine, ruhtinas Andrei Bolkonskin tuttava.

Lisäksi monet historialliset henkilöt kuten Napoleon ja ruhtinas Mihail Kutuzov ovat kirjassa näkyvässä osassa. Monet Tolstoin hahmoista perustuivat oikeisiin ihmisiin. Hänen isovanhempansa ja heidän ystävänsä olivat esikuvina monille päähenkilöille; hänen isoisovanhempansa olisivat olleet ruhtinas Vasilin tai kreivi Ilja Rostovin sukupolvea.

Sovituksista
Romaanista on tehty lukuisia sovituksia muun muassa elokuviin, televisiosarjoihin, oopperoihin ja teatteriin. Teoksen ensimmäisen venäläisen elokuvasovituksen ohjasi Vladimir Gardin, jossa hän näytteli pääosaa yhdessä Vera Karallin kanssa. Vuoden 1956 yhdysvaltalaisen elokuvaversion ohjasi King Vidor ja elokuvan pääosia näyttelivät muun muassa Audrey Hepburn, Henry Fonda ja Mel Ferrer. Sergei Bondartšukin ohjaama neuvostoliittolainen yli kuusituntinen elokuvasovitus voitti ulkomaisten elokuvien Oscarin vuonna 1968.

Romaaniin pohjautuu ainakin kolme televisiosarjaa. BBC:n kaksikymmentä jaksoa käsittävässä, vuoden 1972 televisiosarjassa pääosia näyttelivät Anthony Hopkins, Rupert Davies, Faith Brook, Morag Hood, Alan Dobie, Angela Down ja Sylvester Morand. Tätä sarjaa kehuttiin, koska se pysyi uskollisena romaanin juonelle. Vuonna 2000 romaanista tehtiin ranskalainen sovitus "La guerre et la paix", joka perustui enemmän romaaniin perustuvaan oopperaan kuin itse kirjaan. Televisiosarjan ohjasi François Roussillon. Vuoden 2007 minitelevisiosarja kuvattiin lukuisissa eri maissa, muun muassa Venäjällä, Ranskassa, Saksassa, Puolassa ja Italiassa. Minitelevisiosarjan ohjasi Robert Dornhelm. Romaanista on julkaistu neljäs, BBC:n tuottama televisiosarja vuonna 2016, ja sen on käsikirjoittanut Andrew Davies ja sarjan pääosissa ovat muun muassa James Norton, Lily James ja Paul Dano.

 Suomennokset 

  Gutenbergissä




 Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Leo Tolstoin teokset
Luokka:Sotaromaanit
Luokka:Vuoden 1865 kirjat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit