Amfora

Amfora (, ) on antiikin aikana käytetty keraaminen kuljetus- ja säilytysastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Amforoiden muodoissa ja koossa on paljon vaihtelua. Tärkeimmät ylätason tyypit ovat kaula-amfora, vatsa-amfora, kuljetusamfora ja kahva-amfora. Lisäksi varsinkin kaula- ja vatsa-amforoista on tunnistettu lukuisia alityyppejä.

 Historia ja käyttö 

Varhaisimmat esimerkit amfora-tyypistä periytyvät kanaanilaisiin muotoihin Lähi-idästä 1400-luvulta eaa. Kreikkalaiset saivat amforamuodon todennäköisesti Egyptistä. Kaula-amforat tunnettiin jo geometrisella protoattikalaisella kaudella, kun taas vatsa-amforat kehitettiin 600-luvulla eaa. Roomalaiset saivat amforamuodon Suur-Kreikasta noin 300-luvulla eaa. Amforoiden valmistus lakkasi arabivalloituksen aikoihin 600-luvulla jaa., jonka jälkeen amforat korvautuivat puutynnyreillä ja nahkaleileillä.

Amforoita käytettiin pääasiassa nestemäisten aineiden, kuten viinin, oliiviöljyn ja roomalaisella kaudella garumin kuljettamiseen ja säilyttämiseen. Amforoita käytettiin erityisesti vesiteitse tapahtuvassa kaupankäynnissä. Amforoita käytettiin myös hautauurnana. Amforat toimivat myös muun muassa voittopalkintoina Ateenassa järjestetyissä Panathenaia-kisoissa (Panathenaia-amforat). Tällöin ne oli täytetty oliiviöljyllä.

Amforan nimi on peräisin sanasta , ”molemmin puolin kannettava” < , ’ympäri’ + , ’kantaa’. Kreikkalaisissa tilavuusmitoissa amforallista nestettä vastasi metretes eli amforeus, noin 39 litraa.

 Muoto ja tyypit 
pienoiskuva|upright=0.5|Amforan osat, esimerkkinä Dressel 1B -tyypin kuljetusamfora:1. huuli tai reuna2. kaula3. kädensija4. hartia5. vatsa tai vartalo6. jalka

Amfora on muodoltaan kaksikorvainen ja kapeakaulainen astia. Kooltaan amfora oli sellainen, että siihen mahtui suuri määrä nestettä, mutta se oli silti yhden henkilön käsiteltävissä.

Tavallisimmat amforatyypit olivat: kaula-amfora, jonka kaulaosa on selkeästi erillinen vaasin vartaloon nähden; vatsa-amfora, jonka profiili on yhtenäinen huulesta jalkaan; sekä kuljetusamfora, joka on vartaloltaan huomattavasti näitä edellä mainittuja kapeampi. Lisäksi tunnetaan kahva-amfora. Pienikokoinen amfora tunnettiin nimellä amforiskos. Eräiksi amforan muodoiksi voidaan lukea vaasityypeistä myös lutroforos ja pelike.

Amforoissa oli paljon paikallisia muotoja mahdollisesti tunnistamisen helpottamiseksi. Kaupankäynnissä amforat oli usein leimattu erilaisin valmistajaa, sisältöä ja tilavuutta koskevin merkein. Osaan oli merkitty leimalla tuottajakaupunki sekä ajoitustiedoksi virkamiehen nimi. Seremonia- ja juhlakäytössä amforat olivat sirompia ja usein myös koristeltu maalauksin.

 Kaula-amfora 

Kaula-amforan tunnistaa sen vaasin vartalosta selvästi erottuvasta kaulasta. Muoto tunnetaan jo geometrisen ja protoattikalaisen kauden vaaseista. Kaula-amforoiden muodoissa on vatsa-amforoita enemmän vaihtelua. Attikalaisessa mustakuviokeramiikassa kaula-amforoiden tyyppejä ovat muun muassa tyrrheeniset amforat sekä Nikostheneen amforat, jotka kummatkin tehtiin etruskimarkkinoille. Myöhemmässä vaiheessa noin 500 eaa. kaula-amforat olivat edelleen mustakuviokoristeltuja, mutta usein pienempiä. Osassa oli kaksinkertaiset korvat. Attikalaisessa punakuviokeramiikassa esiintyi useita amforatyyppejä, joista eräs olivat korkeakaulaiset niin kutsutut nolalaiset amforat.

Protoattikalainen kaula-amfora

Protoattikalainen amfora kehittyi varhaisemmista geometrisen kauden amforoista viimeistään noin 710 eaa. Siinä on pitkä kaula ja pitkät pystysuuntaiset kädensijat, jotka ulottuvat vaasin hartiasta kaulan ylempiin osiin. Maalauskoristelussa orientalisoiva tyyli syrjäytti ajan kuluessa geometrisen tyylin. Eläin- ja muut kuva-aiheet on maalattu vaasin poikki kulkeviin friiseihin.

Tyrrheeninen amfora

Tyrrheenisessä amforassa on pitkä munanmuotoinen vartalo, paksu kaula, ulkoneva kaulus kaulan ja vartalon yhtymäkohdassa sekä käänteisen ekinuksen muotoinen jalka. Tyyppiä valmistettiin noin vuosina 575–550 eaa., ja se perustuu korinttilaiseen esikuvaan ollen kuitenkin eri muotoinen. Se on saanut nimensä siitä, että sitä vietiin etruski- eli tyrrheenimarkkinoille, jossa oli totuttu korinttilaiseen keramiikkaan.

Nikostheneen amfora

Nikostheneen amforassa (myös nikostheeninen amfora) on kulmikkaat muodot, pitkä kaula, ohuet laajat ja remmimäiset korvat sekä korkea jalka. Se on saanut nimensä tyypin kehittäjästä savenvalaja Nikostheneestä (toimi n. 545–510 eaa.).

Panathenaia-amfora

Panathenaia-amfora tai panateenalainen amfora on eräs kaula-amforoiden muoto. Niitä jaettiin palkintoina Ateenan Panathenaia-juhlien kisojen voittajille, ja ne olivat täynnä attikalaista oliiviöljyä. Amforat muistuttivat ulkoisesti jonkin verran kuljetusamforaa. Kisat perustettiin 560-luvulla eaa., ja samalta ajalta tunnetaan varhaisimmat esimerkit Panathenaia-amforoista. Amforoita valmistettiin ainakin 300-luvun eaa. lopulle saakka.

Panathenaia-amfora on ovaalivatsainen, pienijalkainen ja kapeakaulainen. Amforat on aina koristeltu mustakuviotekniikalla. Yhdellä sivulla on kuvattuna Athene Promakhos, jolle kisat oli omistettu, ja joka esitetään sotisovassa kahden pylvään välissä. Samalla puolella on myös piirtokirjoitus , ”Kisoista Ateenassa”, sekä 300-luvulla eaa. myös eponyymiarkontin nimen sisältävä piirtokirjoitus. Toisella puolella on aina kuva, joka esittää voiton tuonutta urheilulajia.

Tunnetaan myös pseudo-Panathenaia-amforoita, jotka ovat muutoin samanlaisia, mutta niiden kuvitus esittää joskus muita aiheita, ja niissä esiintyy myös punakuviotekniikkaa. Panathenaia-amforoista tehtiin myös pienoisversioita, mahdollisesti matkamuistoiksi.



Nolalainen amfora

Nolalainen amfora on pienikokoinen kaula-amforoiden tyyppi. Amforat ovat noin 30 cm korkeita. Kaula on vartaloon nähden korkea ja jalka toruksen mallinen. Nolalaisia amforoita tehtiin noin vuosina 490–350 eaa., ja on aina koristeltu punakuviotekniikalla. Tyyppi on saanut nimensä siitä, että niitä on löydetty paljon Nolasta ja läheisestä Capuasta.

Suippo amfora

Suippo tai teräväkärkinen amfora on tyyppi, jossa on korkea kaula, leveät hartiat, munanmuotoinen vartalo ja nimen mukaisesti suippo kärki, joka mahdollisti sen asettamisen pyöreään jalustaan. Suippoja amforoita valmistettiin 500- ja 400-luvuilla eaa., mutta vähemmän punakuviotekniikan kaudella.

 Vatsa-amfora 

Vatsa-amforoilla (myös kaulaton amfora, yksiosainen amfora) on yhtenäinen profiili huulesta jalkaan. Amforoissa on usein ollut usein kansi. Muoto kehitettiin 600-luvulla eaa. ja oli hallitseva 500-luvulla eaa. Tärkeimpiä tyyppejä oli kolme, tyypit A, B ja C.

Tyyppi B

Tyyppi B on yleisin vatsa-amforoiden muoto. Se kehitettiin noin vuonna 610 eaa. ja sitä valmistettiin 400-luvun puoleen väliin eaa. saakka. Siinä on yhtenäinen linja huulesta jalkaan, pyöreät korvat, suorareunainen huuli ja yksiosainen käänteisen ekinuksen muotoinen jalka. Tyypin B amforoita maalattiin lähinnä mustakuviotekniikalla. Maalauskoristelu rajoittuu kahteen paneeliin, yhteen kummallakin puolella. Ne ovat yleensä korkeammalla kuin tyypissä A. Niiden yläpuolella on kukka-aiheinen koristekuvionauha. Jalan yläpuolella on usein friisi, jossa on sädekuvio.

Tyyppi A

Tyyppi A on tyypin B hienostuneempi muunnelma. Se kehitettiin noin vuonna 550–525 eaa. ja sitä valmistettiin noin vuoteen 450 eaa. saakka. Kehittäjä oli mahdollisesti Eksekias. Siinä on litteät korvat, jotka on usein koristeltu norsunluulla, jonkin verran kovera huuli ja kaksiosainen eli porrastettu jalka. Tyypin A amforoita maalattiin sekä mustakuvio- että punakuviotekniikalla. Maalauskoristelu rajoittuu kahteen paneeliin, yhteen kummallakin puolella. Ne ovat yleensä matalammalla kuin tyypissä B. Kädensijat on yleensä koristeltu, ja joskus niiden alla on palmettikuviot.

Tyyppi C

Tyyppi C on harvinaisempi. Sitä valmistettiin noin vuosina 550–450 eaa. Se on muutoin lähes samanlainen kuin tyyppi B, mutta sen huuli on pyöreäreunainen (torus), ei suorareunainen. Tyypin C amforoita maalattiin sekä mustakuviotekniikalla että noin vuodesta 520 eaa. lähtien punakuviotekniikalla.

 Kuljetusamfora 

Kuljetusamfora on muihin tyyppeihin nähden kapea muoto, jossa on pitkä vartalo, terävähkö kärki ja kapea suu, joka on voitu sulkea. Kuljetusamforat oli tarkoitettu erityisesti merikuljetuksia varten. Ne lastattiin laivaan limittäin kyljelleen.

 Kahva-amfora 

Kahva-amfora on harvinaisempi tyyppi, jossa kädensija on kantokahvana suun yläpuolella.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Antiikin Kreikan vaasien muodot