Lennart Meri

Lennart Georg Meri (29. maaliskuuta 1929 Tallinna, Viro – 14. maaliskuuta 2006 Tallinna, Viro) oli kirjailija, elokuvantekijä ja oikeistolainen poliitikko. Hän oli uudelleen itsenäistyneen Viron presidentti vuosina 1992–2001.

 Elämä ja ura 
Lapsuus ja nuoruus
Lennart Meri syntyi Tallinnassa Georg Peeter Meren (1900–1983) ja tämän vironruotsalaisen vaimon Alice-Brigitta Engmannin (1909–1986) esikoisena. Hänen isänsä oli diplomaatti, minkä vuoksi perhe asui 1930-luvulla Pariisissa ja Berliinissä. Meri kävi ulkomailla kouluja ja oppi äidinkielensä viron lisäksi neljä vierasta kieltä. Hän puhui muun muassa erinomaista suomea. Perhe oli Tallinnassa, kun neuvostojoukot valloittivat Viron. Meret karkotettiin Siperiaan. Siellä Meri joutui 12-vuotiaana työskentelemään metsätöissä ja perunankuorijana.

Ammattiura
Meren perhe jäi henkiin ja pääsi viiden vuoden kuluttua palaamaan Viroon. Lennart Meri valmistui Tarton yliopistosta vuonna 1953 pääaineenaan historia. Häntä ei kuitenkaan pidetty sopivana historioitsijan tehtäviin, mikä oli surkuhupaisaa, koska hän myöhemmillä töillään nimenomaan osoitti, että hän oli perehtynyt suomalais-ugrilaisten kansojen historiaan ja opiskellut suomalais-ugrilaisia kieliä. Mutta neuvostovalta näki toisin, joten siksi hänestä tuli aluksi dramaturgi ja myöhemmin radiotoimittaja. Meri kirjoitti näytelmiä ja kirjoja sekä teki dokumenttielokuvia. Meri matkusti paljon suomensukuisten kansojen parissa ja teki aiheesta monia dokumenttielokuvia ja kirjoitti kirjoja. 1970-luvun lopulla hänen elokuvansa Linnunradan tuulet sai New Yorkin elokuvajuhlilla hopeamitalin.

1970-luvun lopulla Meri matkusti Suomeen, missä hän toi länsimaailmalle voimakkaasti esiin Viron asemaa. Meren ja hänen maansa siteet Suomeen muodostuivat läheisiksi, mikä osaltaan hankaloitti myös Suomen ja Neuvostoliiton suhteita. Myöhemmin hän toimi Viron ulkoministerinä ja Viron presidenttinä.

Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellinen osasto myönsi Merelle kunniatohtorin arvon vuonna 1986 osoitukseksi hänen tekemästään työstä kulttuurin parissa. Suomen valtiolta hän sai muun muassa Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkin.

Poliitikkona
Meri oli Viron laulavan vallankumouksen johtohahmoja. Hän perusti vuonna 1989 Viron instituutin, jonka suojissa hän alkoi jo luoda pohjaa itsenäisen Viron ulkopoliittisille suhteille. Vuonna 1991 hänestä tuli uuden itsenäisen Viron ensimmäinen ulkoministeri. Hän toimi myös lyhyen aikaa Viron Suomen-suurlähettiläänä.

Vuonna 1992 Viron parlamentti valitsi Isänmaaliiton ehdokkaana olleen Meren presidentiksi. Kansanvaalissa hän oli saanut 30 prosenttia äänistä, mutta koska kukaan ehdokkaista ei saanut puolta äänistä, valinnan teki parlamentti. Vuonna 1996 hänet valittiin toiselle kaudelle. Vuonna 2001 hän ei enää voinut asettua ehdolle, koska perustuslaki salli vain kaksi kautta. Meren presidenttikaudella venäläisjoukot poistuivat Virosta. Hän ajoi myös voimakkaasti Viron liittymistä Euroopan unioniin ja Natoon. Hän puuttui voimakkaasti myös sisäpolitiikkaan.

Vuosina 2002–2003 Meri oli Viron hallituksen edustaja Euroopan tulevaisuuskonventissa. Hän jatkoi maailmanpolitiikan seuraamista myös presidenttikautensa jälkeen. Hänellä oli läheiset suhteet muun muassa tšekkiläiseen Václav Haveliin, joka myös oli kirjailija ja myöhemmin presidentti.

Lennart Meri puhui äidinkielensä viron lisäksi viittä kieltä: suomea, ranskaa, saksaa, englantia ja venäjää. Meren kielitaito teki hänet ja hänen kansansa tunnetuksi maailmalla vakuuttaessaan Viron länsimaalaisuutta ja eurooppalaisuutta. Muiden vastaitsenäistyneiden Baltian maiden johtajat eivät nimittäin osanneet vieraana kielenä kuin venäjää.

 Kuolema 
Lennart Meri kuoli 76-vuotiaana 14. maaliskuuta 2006 kello 3.40 Tallinnan Magdaleenan sairaalassa pitkäaikaisen vakavan sairauden jälkeen. Meren hautajaiset pidettiin Tallinnassa 26. maaliskuuta. Hautajaisseremonia alkoi Kaarlin kirkossa pidetyssä ekumeenisessa siunaustilaisuudessa, josta hautajaiskulkue liikkui Tallinnan keskustan läpi päätyen Viron presidentinlinnan Kadriorgin eteen. Presidentinlinnan luona puheen pitivät Viron presidentin Arnold Rüütelin jälkeen ulkomaisista vieraista Suomen presidentti Tarja Halonen ja Ruotsin entinen pääministeri Carl Bildt. Puheiden jälkeen hautajaiskulkue jatkoi matkaansa Tallinnan metsähautausmaalle. Suomea hautajaisissa edustivat kaikki elossa olleet presidentit: Tarja Halosen lisäksi Martti Ahtisaari ja Mauno Koivisto. Paikalla olivat myös Latvian ja Liettuan presidentit sekä arvovieraita 45 valtiosta.

 Kunnianosoituksia 

 Virolaiset 

 55x55px Valtionvaakunan ritarikunta (2007, postuumisti)
 55x55px Marianmaan ristin ritarikunta (1995)

Lähde:

Tallinnan Lennart Meri -lentoasema, Viron liikennöidyin lentoasema, on nimetty presidentti Meren mukaan.Eesti Ekspress 19 March 2009:Lennart Meri nimi lennujaama katusel maksnuks miljon krooni 

 Ulkomaalaiset 

 55x55px Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 1998)
 55x55px Vytautas Suuren ritarikunta (Liettua, 1998)
 55x55px Pyhän Olavin ritarikunta (Norja, 1998)
 55x55px Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1998)
 55x55px Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 1995)
 55x55px Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 1995)
 55x55px Kolmen Tähden ritarikunta (Latvia, 1996)

 Teokset 
Meri kirjoitti elämänsä aikana kaikkiaan kymmenen kirjaa, joista neljä on suomennettu. Lisäksi hän oli ahkera kääntäjä.Petri Liukkonen: Lennart Meri Authors Calendar

 Suomennettuja teoksia 


 Kamtšatka: tulivuorten maa. 1988


 Elokuvat 
Vesilinnun kansa (1970)
Linnunradan tuulet (1978)
Kalevan äänet (1986)
Toorumin pojat – ostjakkien karhunpeijaiset (1989)
Shamaani (1990)

 Lähteet 

Kirjallisuutta


Aiheesta muualla

 Lennart Meri  Yle Elävä arkisto

Luokka:Isänmaaliiton poliitikot
Luokka:Virolaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Virolaiset kirjailijat
Luokka:Viron presidentit
Luokka:Viron ulkoministerit
Luokka:Viron suurlähettiläät
Luokka:Vuonna 1929 syntyneet
Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit