Pahkasika (lehti)

Pahkasika oli suomalainen huumorilehti, joka ilmestyi 1975–2000. Lehden päätoimittaja oli sen koko ilmestymisen ajan Markku Paretskoi, ja sitä kustansivat pääasiassa Fanzine Oy (vuoteen 1985) ja Banana Press (1985–2000). Lehti ilmestyi aluksi satunnaisesti, sittemmin neljä kertaa ja aivan lopuksi kolmesti vuodessa.

Markku Paretskoin mukaan lehden tarkoituksena oli parodioida suomalaista suvaitsemattomuutta, ahdaskatseisuutta ja nurkkakuntaisuutta.

Pahkasiasta ilmestyi tauon jälkeen 2015 sen 79. numero vanhojen tekijöiden voimin, lehti oli samalla Pahkasika 40 vuotta -juhlanumero. Vuonna 2025 ilmestyi numero 80, joka oli 50-vuotisjuhlanumero, sekä uusintapainoksena kaikki lehden vanhat numerot.

 Pahkasian historia 
pienoiskuva|Pahkasian ensimmäisten numeroiden tekemiseen käytetty käsikäyttöinen vahaskopiokone esillä Mediamuseo Rupriikissa.
Pahkasian perustivat vantaalaiset lukiolaiset Jukka Mikkola, Markku Paretskoi ja Paul Öhrnberg. Ensimmäinen numero oli varastetulla käsikäyttöisellä vahaskopiokoneella monistettu pieni painos, joka myytiin 1975 lakkiaispäivänä koulun tiloissa. Nimi Pahkasika tuli Öhrnbergin käyttämästä haukkumasanasta. Lehden tekijöiden ei ollut tarkoitus jatkaa ensimmäisen numeron jälkeen, mutta suuren suosion takia he päättivät julkaista uusia numeroita.Paretskoi, Markku: "Tiesitkö tämän Pahkasiasta?", Pahkasika 2/91, Tampere 1991 Seuraavat numerot Pahkasika-lehdestä ilmestyivät satunnaisesti Helsingissä. Ne painettiin sähkökäyttöisellä vahaskopiokoneella ja kaksi numeroa jopa eduskunnan ja Shellin Suomen-pääkonttorin painokoneilla – salaa.

Paretskoi opiskeli Tampereen yliopistossa ja jatkoi lehden tekoa 1970-luvun loppupuolella. Samaan aikaan ilmestyneillä rock- ja punk-lehdillä, fanzineilla, oli vaikutuksensa Pahkasian jatkumiseen. Jukka Mikkolan välityksellä yksi numero Pahkasika-lehteä jopa jaeltiin punk-kokoelman "kansilehtenä". Pahkasian toimitus siirtyi samaan aikaan lopullisesti Helsingistä Tampereelle. Vuonna 1979 ilmestynyt Pahkasian numero 7 oli ensimmäinen kirjapainossa painettu lehti.

Yhteydet musiikkilehdistöön tulivat lopulta pysyviksi, kun Soundi-lehteä kustantanut Fanzine Oy (silloinen Lehtijussi Oy) otti Pahkasian 1980-luvun alussa julkaisulistalleen. Tosin Pahkasika ei enää itse julkaissut musiikkia sivuavia artikkeleita, vaan profiloitui absurdia huumoria ja parodiaa julkaisevaksi pilalehdeksi. Samoihin aikoihin lehteen tuli töihin sen merkittävimpiin hahmoihin kuulunut toimittaja-kirjailija Juha Ruusuvuori. Vuoteen 1980 asti lehteä oli myyty vain postitse ja "kädestä käteen" -periaattella, mutta kesällä 1980 lehti pääsi myyntiin R-kioskeihin ja marketteihin vakiinnuttaen näin asemaansa vuosien 1980-1985 välisenä aikana.

Kustantajan talousvaikeuksien vuoksi Pahkasika lopetti kustannussuhteen Fanzinen kanssa ja perusti vuonna 1985 oman kustantamon, Banana Press Oy:n. Pahkasian numero 24 oli Banana Pressin ensimmäinen julkaisu. Paretskoi jatkoi Pahkasian päätoimittajana ja Ruusuvuoresta tuli uuden kustantamon toimitusjohtaja. Pahkasian levikki oli parhaimmillaan 35 000Johanna Vehkoo: Nyt ei ole enää kenelläkään kivaa - In memoriam: Pahkasika 1975-2000 Aviisi 2000:15. Tampereen yliopiston ylioppilaskunta, Tampere 2000 (verkkoversioon viitattu 7.8.2006) ja toiminta kannattavaa. Merkittävä osa Pahkasian toimittamiseen tarvittavasta rahavirrasta tuli postimyynnistä: Banana Press myi postitse Pahkasiassa mainostettuja huumorituotteita. Tuotteita voi vieläkin ostaa Banana Pressin kotisivuilta.Banana Press

1990-luvun laman aikana vuosikymmenen alussa Pahkasian toiminta alkoi hiipua. Sen levikki laski alle kymmeneentuhanteen, ja Juha Ruusuvuori lopetti työsuhteensa lehteen. Lehteä kustantaneen Banana Pressin liiketoiminta alkoi painottua yhä voimakkaammin postimyyntiin, ja vihdoin vuonna 2000 lehti päätettiin lopettaa. Päätoimittaja Markku Paretskoi totesi lehden lakkauttamisen yhteydessä, että "nykymaailmassa Pahkasian kaltainen lehti on tarpeeton". Tällä Paretskoi tarkoitti sitä, että todellisuus on muuttunut parodiaksi itsestäänGonzo-todellisuus on korvannut Pahkasian  eikä sitä siksi voi parodioida.Nomina sunt odiosaJami Järvinen: "Jos se ei ole totta, niin se on hyvin keksitty – Pahkasika-lehden yhteys 1970-luvun punk-lehdistöön ja suomalaiseen gonzo-journalismiin", AMK-opinnäytetyö. Viestinnän koulutusohjelma, Kymenlaakson ammattikorkeakoulu, Kouvola 2004Markku Paretskoi (toim.): "Pahkasian 10-vuotisjuhlakatalooki". Fanzine Oy, Tampere 1985Vesa Sirén: "Lähtökohtia vaihtoehtojournalismin tutkimiseen",  Tiedotusopin pro gradu. Tampereen yliopisto, Tiedotusopin laitos, Tampere 1993 Länsiväylä-lehden haastattelussa vuonna 2021 Paretskoi luonnehti:

Paretskoi on myöhemmin oikaissut lopetuksesta kiertäviä juttuja, joiden mukaan maailman muuttumisen vuoksi siitä ei enää voinut tehdä parodiaa. Paretskoi sanoo, että haastattelija pani hänen nimiinsä oman mielipiteensä, ja tosiasiassa maailman muuttuminen ei välttämättä estänyt parodiaa, vaan Pahkasika olisi edellyttänyt lukijoilta tietämystä elokuvasta, populaarikulttuurista, yhteiskunnasta ja muusta. Jotta lehti olisi voinut jatkaa, siitä olisi pitänyt tinkiä.Harri Römpötti, Hauskaa kaiken kustannuksella. Suomen Kuvalehti nro 31/2025, s. 54 (Artikkeli verkossa tilaajille)

Markku Paretskoin luonnehdinnan mukaan Pahkasian elinkaari ulottui ensimmäisen täysiverisen mediasukupolven eli 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa syntyneiden esiinmarssista ”suomalaisen yhtenäiskulttuurin saattohoitoon”. Lehden syntyaikoina 1970-luvulla Suomessa oli vain kaksi radio- ja televisiokanavaa eikä keskivertosuomalaisilla ollut juuri kontakteja oman lähipiirinsä ulkpuolelle. Paretskoin mukaan Pahkasian juttujen ymmärtämistä auttoi  ”ainakin jonkinasteinen koulutus”, ja niinpä tyypillinen lehden ostaja ja lukija oli akateemisen sivistyksen saanut henkilö. Hänen mukaansa lehden huumori oli omaan aikaansa sidottua eikä siten välttämättä avautuisi 2020-luvun lukijalle.

 Pahkasian tietokonepelit 
Pahkasika julkaisi myös tietokonepelejä. Yksi julkaistuista peleistä oli Pahkasian avaruuspläjäys, joka julkaistiin vuonna 1985 Commodore 64:lle ja IBM PC:lle. Pelin pystyi tilaamaan lähettämällä tyhjän disketin Pahkasian toimitukseen. Kyseessä ei kuitenkaan ollut peli, vaan Pahkasian ja Jukka Junttilan tekemä jäynä. 

 Lopettamisen jälkeen 
2015 ilmestyi joukkorahoituksen turvin rahoitettu Pahkasika 40 vuotta -juhlalehti, joka on lehden 79. numero. Juhlanumeroa olivat tekemässä suurimmalta osin lehden alkuperäiset tekijät, päätoimittajana Markku Paretskoi. Lehden kustansi Banana Press. Hankiworks Oy järjesti Mesenaatti.me-joukkorahoitusprojektin, jossa tavoitesumma oli 80 000 euroa, mutta toteutuakseen vähintään 15 000 euroa. Tästä summasta 43 040 euroa saatiin kokoon 2 152 rahoittajan voimin.

Pahkasan 50 vuotisjuhlalehti ja numero 80, Pahkasian viidenkympin villitys ilmestyi vuonna 2025. Tekstit ovat pääosin Paretskoin, ja mukana on kuvia yli kymmeneltä tekijältä.

Juhlavuoden kunniaksi Paretskoi julkaisi uudelleen Pahkasian kaikki vanhat numerot.

 Pahkasian merkitys 
Pahkasika oli aikanaan Suomen ainoa säännöllisesti ilmestyvä kotimainen huumorijulkaisu. 25 vuoden lehdet sisältävät yhteensä yli 6 000 sivua. Pahkasian avustajakuntaan on kuulunut monia myöhemmin merkittävään asemaan nousseita suomalaisia ammattilaisia. Tällaisia ihmisiä ovat olleet mm. juontaja Simo Frangén, toimittaja Pasi Heikura, kirjailija Juha Ruusuvuori, graafikko Teemu Suviala ja toimittaja Taina West.

Lehden käyttämä tyyli yhdisteli ylä- ja alatyyliä, mistä syntyi jossain määrin omanlaisensa lajityyppi, Pahkasika-huumori. Monet lehdessä näkyneet ilmaukset ja sanonnat ovat jääneet arkikieleen.

Pahkasika oli vuonna 1980 mukana vaatimuksessa saada "Keskiolut R-kioskeihin". Kampanja tehtiin huumorimielessä, koska silloin ajatusta keskioluen kioskimyynnistä pidettiin lähestulkoon mahdottomana. Keskiolut R-kioskeihin -vaade Oluet ja kioskit 

 Pahkasiassa ilmestyneitä sarjakuvia 
 Nimi  Tekijä(t)  1. julk  Viim. julk  Julkaisut, nykytila  Aloitti Pahkasiassa Hemmo Paskiainen  Ari ja Vesa Koskela  1988  2007  Edelleen ilmestyvä sarjakuva, useita albumeja  4/88 Jurpo  Hannu Pyykkönen            Kolme rumaa Teroa   Harri Pakarinen  1986         Koskisen perhe  Ari ja Vesa Koskela            Mies Suvialan parhaita   Teemu Suviala             Miihkali  Heikki-Pekka Miettinen             Pahkeinen  Heikki-Pekka Miettinen             Pallopäät  Ari ja Vesa Koskela            Pekkos Bill Henri Ruukki, Matti Pulkkinen            Peräsmies  Timo Kokkila, Sami Laitala  1983   2000    Kaksi albumia ja CD-ROM, saattaa vielä ilmestyä http://www.saunalahti.fi/~tkokkila/peris.htm      Pikku-Anne ja Kakka-Pupu               Vanhat herrat   Markku Paretskoi, Pauli Heikkilä          

Piirtäjiä
 Sampo Asikainen
 Pauli Heikkilä
 Pertti Jarlahttp://www.tuonpuoleinen.com/pertti/sarjakuvia.htm 
 Juho K. Juntunen
 Jyrki Kivimäki
 Ave Koskela
 Tapio Lehtimäkihttp://www.tapiolehtimaki.fi
 Heikki-Pekka Miettinen
 Timo Mäkelä
 Jouko Nuora
 Ari Pirttisalo
 Hannu Pyykkönen
 Jussi ”Juba” Tuomola

Lähteet

Luokka:Suomalaiset huumorilehdet