Virvoitusjuoma

Virvoitusjuoma eli limsa tai limu (sanasta limonadi) on yleinen nimitys eri tavoin valmistetuille alkoholittomille tai vain vähän (enintään 2,8 %) alkoholia sisältäville juomille.Finlex Alkoholilaki 1 Luku 3 § http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1994/19941143 

Virvoitusjuomia käytetään jano- tai ruokajuomana. Virvoitusjuomia ovat esimerkiksi kivennäisvedet, hedelmämehu- ja esanssilimonadit, alkoholittomat viinit ja kalja. Sokeroidut virvoitusjuomat koostuvat pääasiassa vedestä, sokerista ja aromeista. Virvoitusjuomissa on usein mukana myös erilaisia happoja, kuten fosforihappoa, hiilihappoa ja sitruunahappoa. Sokeroimattomissa light- eli kevytvirvoitusjuomissa käytetään keinotekoisia makeutusaineita, kuten aspartaamia ja asesulfaamia.

Tunnettuja virvoitusjuomamerkkejä ovat muun muassa Coca-Cola, Dr Pepper, Mountain Dew, Sprite, 7 Up, Pepsi ja Fanta.

Kofeiinipitoisia virvoitusjuomia kutsutaan energiajuomiksi, vaikka ne eivät sisällä energiaa muita virvoitusjuomia enempää. Energiajuomamerkkejä ovat esimerkiksi Red Devil, ED, Mad Croc, Teho ja Red Bull.

Virvoitusjuomia myydään yleensä tölkeissä tai pulloissa, baareissa myös laseittain niin että tiskillä yhdistetään vesi, makusiirappi ja hiilihappo. Yhdysvaltalaiset juovat virvoitusjuomansa usein jäiden kanssa, ja tapa on levinnyt yhdysvaltalaistyylisiin hampurilaispaikkoihin.

Limonadilla voidaan tarkoittaa täsmällisemmin sitruunamehusta, vedestä ja sokerista tehtyä sitruunasoodaa.

 Kulutus 
Vuonna 2021 suomalaiset kuluttivat virvoitusjuomia noin 58 litraa henkilöä kohti, mikä vastaa eurooppalaista keskitasoa. Aiemmissa arvioissa Ruotsissa vastaava luku on ollut 74 l/hlö ja Norjassa 117 l/hlö. Sokerittomat kevytvirvoitusjuomat ovat Suomessa enemmän naisten kuin miesten suosiossa.

 Ravintoarvot 
Sokeripitoiset virvoitusjuomat sisältävät runsaasti energiaa, mutta eivät aiheuta vastaavaa kylläisyyden tunnetta kuin kiinteän ruoan nauttiminen. Lisäksi virvoitusjuomissa on hyvin vähän tai ei ollenkaan ravintoaineita. 

 Terveysvaikutukset 
Maailman syöpärahaston yhteenvetotutkimuksen mukaan runsaasti sokeria sisältävien juomien kulutusta tulisi vähentää, koska ne lihottavat ja kohottavat näin ollen syöpäriskiä. Esimerkiksi teini-iässa alkaneen virvoitusjuomien käytön on havaittu korreloivan paksusuolen syövän esiintyvyyden kanssa siten, että jokainen 2,3 desilitran päivittäinen annos lisää syövän esiintyvyyttä 32 prosentilla.

Virvoitusjuomien nauttiminen altistaa myös hammaseroosiolle eli hammaskiilteen ohenemiselle. Tämä pätee myös sokeroimattomiin virvoitusjuomiin. Sokeroimattomissa virvoitusjuomissa käytettyjen makeutusaineiden turvallisuudesta käydään myös säännöllisesti julkista keskustelua.

Professori Ursula Schwabin mukaan sokeritontakaan limonadia ei pitäisi juoda monena päivänä viikossa, mutta se on pienempi paha kuin sokerillinen. Makeutusainekin voi lisätä ruokahalua.

 Ympäristövaikutukset 
Yhden virvoitusjuomalitran valmistuksen, pakkaamisen ja kuljetusten aiheuttamat ilmastoa lämmittävät päästöt ovat vuonna 2010 julkaistun ruotsalaistutkimuksen mukaan noin yksi kilo hiilidioksidia(ekv) eli yhtä suuret kuin maidolla.Nutrient density of beverages in relation to climate impact. Sivu 3. https://www.tandfonline.com/doi/pdf/10.3402/fnr.v54i0.5170

 Historiaa Suomessa 
Virvoitusjuomien valmistuksen voidaan katsoa Suomessa alkaneen 1863, kun August Ludvig Hartwall ja kemian professori Pehr Adolf von Bonsdorff saivat kivennäisvesilaitokselleen toimiluvan. Jo sitä ennen he olivat valmistaneet myyntiin kivennäisvesiä pienimuotoisemmin muun muassa Segerstrålen talossa Senaatintorilla. Pian he perustivat Helsinkiin kivennäisvesikioskeja, joissa myytiin myös makeisiin mehuihin sekoitettua mineraalivettä (sekä Koskenkorva-viinan ja kivennäisveden sekoituksen, ”kossuvissyn” esiastetta). Kilpailija Apteekkarien Kivennäisvesilaitos alkoi myydä omia tuotteitaan myyntikärryistä.

Vuoden 1865 kesä oli kuuma ja kaivovesien laatu Helsingissä oli huono, joten juomat tekivät kauppansa. Suomen ensimmäisiä pullotettuja virvoitusjuomia olivat Omenapore ja Sitruunasooda. 

Coca-Cola tuli Suomeen virallisesti Helsingin olympialaisissa vuonna 1952, tosin Helsingin Stockmannilla Coca-Colaa oli saatavilla jo 1930-luvulla ja lisenssivalmistus Suomessa alkoi vasta 1957.Stockmannin historiaa

Virvoitusjuomat yleistyivät Suomessa vasta 1950-luvulla ja pysyivät juhlajuomina 1970-luvulle asti.

 Muuta 
Ranskalaisen 60 Millions de Consommateurs -lehden teettämässä laboratoriotutkimuksessa tarkasteltiin Ranskan 19 suosituinta virvoitusjuomaa. Tutkituista juomista kymmenessä todettiin olevan pieniä määriä alkoholia. Coca-Colan ja Pepsin alkoholipitoisuus oli noin 0,001 prosenttia eli noin 10 ppm.

 Lähteet 
 Olvi
 Kansainvälinen virvoitusjuomien tutkimuslaitos 

 Viitteet 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit