Antagonisti

Antagonisti on tarinassa sankarin tai protagonistin päävastustaja.Baldick 1990: 10–11. Käsitteen alkuperä on kreikan kielen sanoissa anti (vasta) ja agonistes (taistelu), ja käsite merkitsee suomeksi ”vastustajaa”. Antagonisti voi myös muuttua keskellä tarinaa protagonistiksi, tällöin kyseessä on deuterantagonisti.

Klassisissa tarinoissa on kysymys sankarin ja konnan kamppailusta. Protagonisti ja antagonisti on helppo tunnistaa tällaisissa tarinoissa. Kirjailijat ovat kuitenkin usein luoneet mutkikkaampia asetelmia. Tarina voidaan esimerkiksi kertoa konnan näkökulmasta, jolloin sankari onkin tarinan antagonisti. Tällöin yleensä epämiellyttävänä tai pahana esiintyvä antagonisti onkin hyveellinen tai miellyttävä hahmo, kuten Macduff Shakespearen näytelmässä Macbeth.

Usein on myös niin, että tarinasta puuttuvat hahmot, jotka olisivat luokiteltavissa sankareiksi tai konniksi. Silloin antagonisti on se hahmo, joka on tarinan päähahmon eli protagonistin päämäärien tiellä. Antagonisti ei välttämättä ole henkilö; joskus luonnonvoimat tai psyykkiset tekijät edustavat protagonistin vastavoimaa.

Antagonistia ei tule sekoittaa antisankariin.

 Elämäkerrat 
Antagonistin käsitettä voidaan käyttää myös dokumentaarisissa teksteissä, kuten elämäkerroissa, kuvaamaan kahden henkilön suhdetta. Esimerkki: ”Aarne Sihvo oli Mannerheimin antagonisti jo vuodesta 1918 alkaen.”Saarikoski, Vesa 1998. Elon mainingit: Jääkärikenraali Aarne Sihvo 1889–1963, s. 13.

 Katso myös 
 Arkkivihollinen
 Superroisto

 Lähteet 
Chris Baldick: The Concise Oxford Dictionary of Literary Terms. Oxford University Press 1990. 

 Viitteet 

Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet
Luokka:Narratologia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit