Peyton Place (televisiosarja)

Peyton Place oli saippuaooppera, jota esitettiin ABC-televisiokanavalla Yhdysvalloissa vuosina 1964–1969. Sarja perustui Grace Metaliousin vuonna 1956 kirjoittamaan kirjaan Kaupunki nimeltä Peyton Place ja siitä vuonna 1957 tehtyyn elokuvasovitukseen Peyton Place – vihan tyyssija. Peyton Place kertoi Uudessa-Englannissa sijaitsevan kuvitteellisen pikkukaupungin ihmisten elämästä. Sarjan henkilöt edustivat pääosin yhteiskunnan ns. ylempää keskiluokkaa. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 514 jaksoa.Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1972, s. 379. Helsinki: Otava, 1971.

Sarja esitettiin myös Suomessa televisiossa ensin TV1:ssä muutama jakso vuonna 1965 nimellä Pikkukaupungissa tapahtuu. Se ei silloin vielä saanut tuulta siipiensä alle. Vasta 1960–1970-lukujen vaihteessa MTV:n esittämänä siitä tuli menestyssarja Suomessa. Esimerkiksi 9. huhtikuuta 1969 lähetetty jakso sai 1,7 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 45 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Se oli ensimmäinen Suomessa esitetty suosittu yhdysvaltalainen saippuasarja.

Pilapiirtäjä Kari Suomalaisen mukaan Peyton Placen suosio oli aikanaan uusi ilmiö suomalaisten arjessa: "Keskiviikkoiltoina keräännyttiin hartaina televisioiden ääreen seuraamaan Peyton Place -sarjaa, kaikkien aikojen suosituinta sarjaohjelmaa. Sen takia siirrettiin vierailuja ja lähdettiin kesken kokouksista. Seuraavana aamuna varsinkin naisväki keskusteli innokkaasti ja asiantuntevasti Peyton Placen mutkikkaiden ihmissuhteiden viimeisistä käänteistä."Kari Suomalainen: Maxi-Kari, s. 228. Helsinki: Otava, 1985. .

Keskeisiä näyttelijöitä sarjassa olivat Mia Farrow (Allison MacKenzie), Ryan O’Neal (Rodney Harrington), Barbara Parkins (Betty Anderson), Dorothy Malone (Constance MacKenzie), Tim O'Connor (Eddie Carson),  George Macgready (Martin Peyton) ja Ed Nelson (Tohtori Michael Rossi).

 Vastaanotto 

Reijo Lehtonen kirjoitti Filmihullu-lehdessä vuonna 1969, että sarja tarjoaa keskiluokkaiselle katsojakunnalle monia mahdollisuuksia samastumiseen. Sen henkilöt edustavat psykologisesti tiettyä ihannetta, jonka rikkominen aiheuttaisi hahmoihin sattumanvaraisuutta ja siten sekoittaisi selkeän tarinan. Tarinan juoni ei ole alku-loppu-rakenteen mukainen vaan päättymätön tapahtumasarja. Vuorosanat ovat kliseemäisiä ja niiden tarkoituksena on vahvistaa kuvan tarjoamaa viestiä. Lehtosen mukaan sarja vie katsojan pois omasta olohuoneesta sellaiseen todellisuuteen, jonka hän voi tunnistaa tavoiteltavaksi todellisuudeksi.Lehtonen, Reijo: Peyton Place jatkuu, Filmihullu 4–5/1969, s. 14–16.

Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Saippuasarjat
Luokka:Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Luokka:Perhesarjat
Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat
Luokka:1960-luvun televisiosarjat