Uma Thurman

Uma Karuna Thurman (s. 29. huhtikuuta 1970 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa.

Vuonna 1985 uransa mallina aloittanut Thurman teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1987. Hänen läpimurtoroolinsa oli elokuvassa Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994), josta hän oli ehdolla roolisuorituksestaan Mia Wallacena parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi. Hänet palkittiin parhaan naispääosan Golden Globella roolisuorituksestaan televisioelokuvassa Hysterical Blindness (2002). Hänen myöhempiin tunnetuimpiin rooleihinsa lukeutuu erityisesti kostava salamurhaaja Beatrix ”Morsian” Kiddo Kill Bill -elokuvissa vuosina 2003–2004. Hän alkoi 2010-luvun alkupuolelta lähtien näytellä aktiivisesti televisiosarjoissa ja teki ensiesiintymisensä Broadwaylla vuonna 2017.

 Lapsuus ja nuoruus 

Hindujumalattaren mukaan nimetty Uma Karuna Thurman syntyi Bostonissa 29. huhtikuuta vuonna 1970. Hänen isänsä Robert Thurman (s. 1941) on Columbian yliopistossa suurimman osan urastaan tehnyt arvostettu indotiibetiläisen buddhalaisuuden tutkimuksen professori, tutkija ja kirjailija, joka on ensimmäinen tiibetinbuddhalaisuuden munkiksi vihitty yhdysvaltalainen. Hänen äitinsä, Méxicossa saksalaisaatelille ja ruotsalaismallille syntynyt Nena (o.s. von Schlebrügge, s. 1941), on malli ja psykoterapeutti. Hänellä on isänsä puolelta saksalaisia, englantilaisia, skotlantilaisia ja irlantilaisia sukujuuria. Saksalais-ruotsalaisten sukujuuriensa lisäksi hänellä on äitinsä puolelta myös tanskalaisia sukujuuria. Hänellä on kolme veljeä: Ganden (s. 1967), Dechen (s. 1973) ja Mipam (s. 1978). Lisäksi hänellä on sisarpuoli Taya (s. 1960), joka syntyi hänen isänsä edellisestä avioliitosta.

Thurman sai buddhalaisen kasvatuksen ja vietti lapsuudessaan aikaa pohjoisintialaisessa Almoran kaupungissa kaiken kaikkiaan noin kaksi vuotta. Hän varttui pääosin Amherstissa Massachusettsissa ja Woodstockissa New Yorkissa. Hän kävi sekä julkisia että yksityisiä kouluja. Peruskoulun aikana hän kiinnostui näyttelemisestä ja alkoikin näytellä koulunäytelmissä. Kouluaikoinaan eräänä kesänä hän teki joitain mallintöitä ja kävi draamakursseilla New Yorkissa. Newyorkilaiset kykyjenetsijät huomasivat hänen roolisuorituksensa Abigail Williamsina Arthur Millerin koulunäytelmässä Tulikoe, ja hän sittemmin jätti koulunkäyntinsä kesken aloittaakseen näyttelijänuransa New Yorkissa kykyjenetsijöiden rohkaisemana.

Thurmania on kuvailtu kiusalliseksi ja sisäänpäinkääntyneeksi tytöksi hänen ollessaan nuori. Hän itse on kertonut olleensa nuoruudessaan sosiaalisesti aika epävarma ja ujo. Häntä kiusattiin ulkonäöstään – hän oli paljon pidempi isompine kehonosineen ikätovereihinsa verrattuna – ja epätavallisesta nimestään; tästä syystä hän toisinaan käytti etunimensä Uma sijasta nimiä Kelly tai Linda ja toisen nimensä Karuna sijasta nimeä Karen. Kun hän oli 10-vuotias, yksi hänen äitinsä ystävistä ehdotti hänelle nenäleikkausta.Sutherland & Ellis 2004, s. 30. Hän on myöhemmin kertonut kärsineensä dysmorfisesta ruumiinkuvan häiriöstä.

 Ura 

 Mallintöistä elokuviin ja läpimurto Pulp Fictionissa (1985–1994) 

pienois|pysty|vasen|Uma Thurman Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1994.

Thurman aloitti uransa mallina 15-vuotiaana. Hän esiintyi muun muassa brittiläisen Voguen joulukuun 1985 ja toukokuun 1986 numeroiden kansissa ennen kuin teki ensimmäisen elokuvaroolinsa pienen budjetin elokuvassa Kiss Daddy Goodnight (1987), jossa hän näyttelee naispääosassa pahaa-aavistamattomia miehiä viettelevää ja ryöstävää vamppia. Vuonna 1988 hän näytteli jumalatar Venusta Terry Gilliamin ohjaamassa elokuvassa Paroni von Münchhausenin seikkailut ja Cécile de Volangesia Stephen Frearsin ohjaamassa arvostelumenestyksen saaneessa elokuvassa Valheet ja viettelijät, jossa hänellä on vastanäyttelijöinään Glenn Close, John Malkovich ja Michelle Pfeiffer. Elokuva teki hänestä kuuluisan, ja hän sai lehdistöltä tunnustusta roolityöstään viattomana tyttönä, jonka siveyden ja maineen tuhoaa hyväksikäyttävä varakreivi. Lisäksi hänestä tuli tahtomattaan seksisymboli. Järkyttyneenä uudesta tittelistään hän alkoi pukeutua löysiin vaatteisiin, vetäytyi hetkellisesti elokuvanteosta ja piileskeli Lontoossa.

Thurmanin roolisuoritus Philip Kaufmanin ohjaamassa elokuvassa Henry ja June (1990) sai tunnustusta. Korkeimman ikärajan saaneessa 1930-luvun Pariisiin sijoittuvassa elokuvassa hän näyttelee kirjailija Henry Millerin mystistä vaimoa Junea. Seuraavina vuosina hän näytteli Marian-neitoa elokuvassa Robin Hood (1991), Richard Geren näyttelemän psykiatrin häiriintynyttä potilasta elokuvassa Viimeinen analyysi (1992), sarjamurhaajan seuraavaksi kohteeksi joutuvaa sokeaa naista elokuvassa Jennifer 8 on seuraava (1992) sekä yhdessä Robert De Niron ja Bill Murrayn kanssa elokuvassa Kahden miehen nainen (1993), jossa hän näyttelee Glorya, joka pyrkii maksamaan veljensä uhkapelivelat ryhtymällä gangsterin työntekijäksi. Vuonna 1993 hän näytteli myös Gus Van Santin ohjaaman elokuvan Even Cowgirls Get the Blues pääosassa Sissyä, jolla on epätavallisen suuret peukalot. Samannimiseen menestysromaaniin perustuva elokuva sai ilmestyessään heikon vastaanoton.

Even Cowgirls Get the Blues -elokuvan epäonnistumisen jälkeen Thurmanin ura kaipasi elvytystä. Vuonna 1994 hän näytteli läpimurtoroolissaan vaikealuonteista gangsterin kokaiinia kiskovaa vaimoa Mia Wallacea Quentin Tarantinon käsikirjoittamassa ja ohjaamassa vuoden puhutuimmassa elokuvassa Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta, joka oli valtava arvostelu- ja lipputulomenestys. Elokuvan menestyksen myötä Thurman nousi Hollywoodin suurimpien tähtien joukkoon ja oli ehdolla roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscarin, Golden Globen ja Screen Actors Guild -palkinnon sekä parhaan naispääosan Baftan saajaksi. Mia Wallacea pidetään yhtenä modernin elokuvan ikonisimmista elokuvahahmoista.

 Suuren budjetin elokuvista independent-elokuviin (1995–2001) 

pienois|pysty|Thurman Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2000.

Pulp Fictionin jälkeen Thurman näytteli lastenhoitajaa vuonna 1995 elokuvassa Kuukausi järvellä, jossa hänellä on vastanäyttelijänään Vanessa Redgrave, ja vuonna 1996 hyvän vastaanoton saaneissa elokuvissa Unelmien tytöt ja Kaikenkarvaiset lemmikit. Seuraavana vuonna hän näytteli Ethan Hawken kanssa Andrew Niccolin ensimmäisessä elokuvaohjauksessa Gattaca (1997), jossa tulevaisuuden laboratorioissa tuotetaan geenimanipulaatiolla virheettömiä ihmisiä.

Vuonna 1998 Thurman näytteli yksinhuoltajaäiti ja prostituoitu Fantinea Victor Hugon vuonna 1862 ilmestyneeseen samannimiseen klassikkoromaaniin perustuvassa elokuvassa Kurjat, jossa hänellä on vastanäyttelijöinään Liam Neeson ja Geoffrey Rush. 1990-luvun lopulla Thurman näytteli lisäksi epäonnistuneissa suuren budjetin elokuvissa Batman & Robin (1997) ja Me kostajat (1998). Elokuvassa Batman & Robin hän näyttelee superroisto Myrkkymurattia ja elokuvassa Me kostajat agentti Emma Peeliä.

1990-luvun lopulla Thurman siirtyi suuren budjetin elokuvista pienemmän budjetin independent-elokuviin ja teatteriin, jossa hän näytteli naispääosassa Jenniferiä Molièren näytelmässä Ihmisvihaaja New Yorkissa vuonna 1999. Samana vuonna ensi-iltansa saaneessa Woody Allenin ohjaamassa elokuvassa Sweet and Lowdown – duurissa ja mollissa hän näyttelee ilkeämielistä kirjailijaa ja seurapiirihenkilöä.

Vuonna 2000 Thurman näytteli kahdessa historiallisessa elokuvassa: Roland Joffén ohjaamassa Vatel ja James Ivoryn ohjaamassa Kultainen malja, joka perustuu Henry Jamesin romaaniin. Hän oli ehdolla Independent Spirit -palkinnon saajaksi roolisuorituksestaan Richard Linklaterin ohjaamassa elokuvassa Tape (2001), jossa hän näyttelee yhdessä silloisen puolisonsa Ethan Hawken kanssa. Hawke oli sittemmin hänen ohjaajansa boheemiin Hotel Chelseaan sijoittuvassa elokuvassa Chelsea Hotel vuonna 2001.

 Golden Globe ja Kill Bill (2002–2004) 

pienois|pysty|Thurman elokuvan Whatever Works maailmanensi-illassa Tribecan elokuvajuhlilla vuonna 2009.

Vuonna 2002 Thurman näytteli rakkautta etsivää newjerseyläistä Debby Milleriä 1980-luvulle sijoittuvassa Mira Nairin ohjaamassa HBO:n televisioelokuvassa Hysterical Blindness, jonka vastaavana tuottajana hän myös oli. Hänet palkittiin roolisuorituksestaan Golden Globella parhaasta naispääosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa, ja lisäksi hän oli ehdolla parhaan naisnäyttelijän Screen Actors Guild -palkinnon saajaksi.

Thurman näytteli Quentin Tarantinon käsikirjoittamassa ja ohjaamassa kaksiosaisessa toimintaelokuvassa Kill Bill (2003–2004) kostavaa salamurhaajaa Beatrix ”Morsian” Kiddoa, jonka Tarantino oli kirjoittanut erityisesti hänelle. Hän oli mukana luomassa henkilöhahmoaan, johon hän sai inspiraatiota Pam Grierin näyttelemästä ”Coffy” Coffinista ja Gena Rowlandsin näyttelemästä Gloria Swensonista. Valmistautuessaan rooliinsa hän harjoitteli intensiivisesti kolmen kuukauden ajan muun muassa taistelulajeja ja miekkailua sekä opiskeli japania. Kuvauksissa hän joutui ajokohtauksen aikana auto-onnettomuuteen menetettyään huonokuntoisen auton hallinnan, minkä seurauksena hän sai pysyvät niska- ja polvivauriot. Hänet oli estelyistään huolimatta painostettu tekemään kyseinen ajostuntti itse. Ensimmäinen Kill Bill -elokuva Kill Bill: Volume 1 sai ensi-iltansa vuonna 2003 ja toinen Kill Bill: Volume 2 vuonna 2004, ja ne olivat arvostelu- ja lipputulomenestyksiä. Thurman oli ehdolla roolisuorituksestaan ensimmäisessä osassa parhaan naispääosan Golden Globen ja Baftan saajaksi sekä toisessa osassa parhaan naispääosan Golden Globen ja Critics’ Choicen saajaksi. Kill Bill -menestyksen ohessa hän näytteli vuonna 2003 biologi Rachel Porteria Philip K. Dickin pienoisromaaniin perustuvassa ja John Woon ohjaamassa elokuvassa Paycheck.

 Menestyksistä takaiskuihin (2005–2011) 

pienois|pysty|vasen|Thurman Calvin Kleinin muotinäytöksessä Mercedes-Benzin muotiviikolla syksyllä 2011.

Vuonna 2005 Thurman näytteli Pulp Fiction -vastanäyttelijänsä John Travoltan kanssa Get Shorty – hyvä pätkä -elokuvan jatko-osassa Be Cool ja terapeuttinsa pojan kanssa suhteeseen päätyvää uranaista elokuvassa Oikeanlaista kemiaa, jossa hänellä on vastanäyttelijänään Meryl Streep. Samana vuonna hän lisäksi näytteli ruotsalaista seksipommia Ullaa elokuvassa The Producers – kevät koittaa Hitlerille. Hän laulaa elokuvassa esittämänsä kappaleet omalla laulunäänellään.

Helmikuussa 2006 Ranskan kulttuuriministeri myönsi Thurmanille kunniaritarikunta Ordre des Arts et des Lettresin ritarin (chevalier) kunniamerkin näyttelijäntyöstä. Samana vuonna Thurman näytteli epävakaata supersankaria Ivan Reitmanin ohjaamassa elokuvassa My Super Ex – vaarallinen tyttöystävä. Seuraavina vuosina hän näytteli koulusurmassa traumatisoitunutta selviytyjää elokuvassa Viimeinen uhri (2007), parisuhdeaiheisen radio-ohjelman juontajaa elokuvassa Tuplamorsian (2008), päihderiippuvaista televisioelokuvassa Kuivilla (2008) ja kiireistä työssäkäyvää perheenäitiä elokuvassa Motherhood – Superäiti (2009). 2000-luvun loppupuolella hän halusi ennen kaikkea olla lähellä lapsiaan. Hän tällöin valitsi ainoastaan rooleja, joita varten hänen ei tarvinnut olla pitkiä aikoja pois New Yorkista.

2010-luvun alussa Chris Columbuksen ohjaamassa ja Rick Riordanin vuonna 2005 ilmestyneeseen menestysromaaniin perustuvassa elokuvassa Percy Jackson: Salamavaras (2010) Thurman näyttelee Medusaa ja elokuvassa Satuhäät (2010) morsianta, jonka entinen miesystävä haluaa palata hänen kanssaan takaisin yhteen. Vuonna 2011 hän toimi Cannesin elokuvajuhlilla pääkilpailun tuomariston jäsenenä.

 Televisio ja Broadway (2012–2019) 

pienois|pysty|Thurman Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2014.

Vuonna 2012 Thurman näytteli NBC:n televisiosarjan Smash ensimmäisellä kaudella Hollywood-näyttelijä Rebecca Duvallia, joka haluaa tähdittää uutta Broadway-musikaalia. Hän sai roolisuorituksestaan parhaan vierailevan naisnäyttelijän Primetime Emmy -ehdokkuuden. Samana vuonna hän näytteli Guy de Maupassantin samannimiseen klassikkoromaaniin perustuvassa elokuvassa Bel Ami kunnianhimoista ja määrätietoista naista sekä elokuvassa Rakkauden pelikenttä palkintovaimoa.

Thurman näytteli vuonna 2013 murska-arviot saaneessa elokuvassa Movie 43 Lois Lanea ja Lars von Trierin käsikirjoittamassa ja ohjaamassa kaksiosaisessa eroottisessa taide-elokuvassa Nymfomaani petettyä mutta kohteliasta keskiluokkaista vaimoa ja perheenäitiä rouva H:ta. Hänet palkittiin kriitikoiden ylistämästä roolisuorituksestaan saksalaisella Bambi-palkinnolla, ja hän oli ehdolla tanskalaisen Bodil-palkinnon saajaksi. Hän myöhemmin palasi von Trierin kanssa yhteistyöhön elokuvassa The House That Jack Built (2018), jossa hän näyttelee sarjamurhaajan ensimmäiseksi uhriksi joutuvaa naista.

Vuonna 2015 Thurman näytteli ruokakriitikkoa elokuvassa Liekeissä ja televisiotuottajaa NBC:n minisarjassa The Slap, joka on australialaissarjan Läimäys yhdysvaltalaissovitus. Sittemmin hänellä oli televisiossa vuosina 2017–2018 toistuva rooli sarjassa Imposters, jossa hän näyttelee armotonta salamurhaajaa Lenny Cohenia.

Toukokuussa 2017 Thurman toimi Cannesin elokuvajuhlilla Un certain regard -kilpailusarjan tuomariston puheenjohtajana. Hänen ensiesiintymisensä Broadwaylla oli Beau Willimonin näytelmässä The Parisian Woman marraskuussa 2017. Nykyajan Washingtoniin sijouttuvassa näytelmässä hän näytteli seurapiirihenkilö Chloeta, jonka on opittava hyväksymään politiikan, menneisyytensä, avioliittonsa ja epävarman tulevaisuutensa. Näytelmää esitettiin Hudson Theatressa maaliskuuhun 2018 asti 141 kertaa. Thurman voitti roolistaan yleisöpalkinnon kategoriassa suosituin naispääosa näytelmässä.

2010-luvun lopulla Thurman näytteli jalokiviryöstöä suunnittelevaa brittiläistä huijaria elokuvassa The Con Is On (2018) ja ongelmallisille nuorille suunnatun pahaenteisen sisäoppilaitoksen kopeaa rehtoria elokuvassa Down a Dark Hall (2018). Hän esiintyi vuonna 2019 sekä televisiossa että teatterissa, kun hän näytteli tyttärensä menettänyttä surun murtamaa äitiä Netflix-sarjassa Chambers ja perhettään suojelevaa leskiäitiä Henrik Ibsenin näytelmässä Kummittelijoita, jota esitettiin kesäteatterissa Williamstownissa Massachusettsissa. Samana vuonna hänelle myönnettiin italialainen David di Donatello -erikoispalkinto.

 Tasapainottelua elokuvan ja television välillä (2020–) 

pienois|pysty|Un certain regard -kilpailusarjan puheenjohtaja Thurman ja Cannesin elokuvajuhlien johtaja Thierry Frémaux Cannesissa vuonna 2017.

2020-luvun alussa Thurman näytteli Robert De Niron näyttelemän hahmon tytärtä vuonna 2020 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Sota vaaria vastaan ja parhaat päivänsä nähnyttä muusikkoa vuonna 2022 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Hollywood Stargirl. Vuonna 2022 hän lisäksi esiintyi kahdessa sarjassa. Apple TV+:n sarjassa Suspicion hän näyttelee mediamogulia, jonka poika siepataan. Showtimen antologiasarjan Super Pumped ensimmäisellä kaudella hän näyttelee tosielämän Arianna Huffingtonia, verkkolehti The Huffington Postin perustajaa ja päätoimittajaa.

Vuonna 2023 Thurman näytteli Yhdysvaltain ensimmäistä naispresidentti Ellen Claremontia elokuvassa Red, White & Royal Blue ja laittomuuksiin sekaantuvaa taidekauppiasta elokuvassa The Kill Room, jossa näyttelevät muun muassa Samuel L. Jackson ja hänen tyttärensä Maya Hawke. Seuraavana vuonna julkaistussa Paul Schraderin ohjaamassa elokuvassa Oh, Canada hän näyttelee kahta roolia.

Thurman näyttelee vuonna 2025 julkaistussa elokuvassa The Old Guard 2 antagonistia nimeltä Discord, joka on elokuvan maailmassa ensimmäinen kuolematon. Samana vuonna hän alkoi näytellä Charleyta sarjassa Dexter: Resurrection, jossa hahmo on salaperäisen miljardöörin turvallisuusjohtaja ja entinen erikoisjoukkojen upseeri.

 Palkinnot ja ehdokkuudet 

 Julkisuuskuva 

Thurman on tunnettu veistoksellisesta kauneudestaan ​​ja sivistyneestä käyttäytymisestään. Hänet on lisäksi listattu useasti maailman seksikkäimpien naisten listauksiin. Esimerkiksi Empire-aikakauslehden listauksessa vuodelta 1995 hänet on valittu yhdeksi sadasta elokuvahistorian seksikkäimmästä tähdestä ja GQ-aikakauslehden listauksessa vuodelta 2013 hänet on valittu yhdeksi sadasta 2000-luvun kuumimmasta ihmisestä.

Thurman on tunnettu myös muotitajustaan. Hänen Barbara Tfankin suunnittelema laventelinvärinen Pradan sifonkileninkinsä vuoden 1995 Oscar-gaalassa muutti odotuksia naisten pukeutumisen suhteen suurien tapahtumien punaisilla matoilla, kuten palkintogaaloissa. Yhtä lailla hänen Alberta Ferrettin suunnittelema karmiininpunainen leninkinsä vuoden 2000 Oscar-gaalassa on valittu yhdeksi kaikkien aikojen merkittävimmistä punaisella matolla nähdyistä mekoista.

Thurman on markkinoinut useita merkkejä ja tuotteita. Hän on ollut muun muassa Louis Vuittonin, TAG Heuerin ja L’Oréalin tytäryhtiö Lancômen mainoskasvona ja edustajana. Mallina hän on esiintynyt myös esimerkiksi alkoholijuomamerkki Camparin vuoden 2014 kalenterissa ja vuoden 2017 Pirelli-kalenterissa.

 Yksityiselämä 

 Avioliitot, romanssit ja perhe 

pienois|pysty|Thurman Unicefin Snowflake Ball -tapahtumassa New Yorkissa vuonna 2012.

Thurman tapasi 18-vuotiaana Englannissa näyttelijä Gary Oldmanin, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1990–1992. He ovat pitäneet avioliittoaan erehdyksenä.

Thurman tapasi näyttelijä Ethan Hawken elokuvan Gattaca (1997) kuvauksissa. He avioituivat vuonna 1998, ja heillä on kaksi lasta: vuonna 1998 syntynyt tytär ja vuonna 2002 syntynyt poika. Pari erosi vuonna 2003, ja heidän avioeronsa myönnettiin vuonna 2005.

Thurmanin erottua Hawkesta hän seurusteli hotellinpitäjä André Balazsin kanssa vuosina 2004–2007. Myöhemmin Thurman palasi hänen kanssaan yhteen, ja he seurustelivat vuosina 2015–2016, jonka jälkeen he jatkoivat ystävinä.

Thurman alkoi seurustella ranskalaisliikemies Arpad Bussonin kanssa vuonna 2007. He olivat kihloissa vuosina 2008–2009 ja 2011–2014. Heillä on vuonna 2012 syntynyt tytär.

Thurman on asunut pitkään New Yorkissa.

 Hyväntekeväisyystyö ja aktivismi 

Thurman on aktiivinen hyvän­tekijä ja mukana humanitaarisissa järjestöissä. Hän toimii köyhyydessä eläviä perheitä ja lapsia auttavan hyväntekeväisyysjärjestö Room to Grow’n johtokunnan jäsenenä ja lähettiläänä sekä isänsä perustaman, tiibetiläistä kulttuuria säilyttävän ja suojelevan Tibet House US -järjestön johtokunnan jäsenenä. Hän on lisäksi ollut mukana ympäristöä, eläinpelastusta sekä seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia koskevissa kampanjoissa. Ihmisoikeuskysymyksissä hän on vastustanut aborttikieltoa Yhdysvalloissa sekä kritisoinut Kiinan hallitusta ihmisoikeusongelmista, erityisesti maan sortopolitiikasta tiibetiläisiä kohtaan.

Thurman kannattaa demokraattista puoluetta ja on tehnyt lahjoituksia demokraattien vaalikampanjoille. Poliittisessa keskustelussa hän on muun muassa kannattanut tiukempaa aselainsäädäntöä.

 Valikoitu filmografia 

 Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994)
 Gattaca (1997)
 Kill Bill: Volume 1 (2003)
 Kill Bill: Volume 2 (2004)

 Lähteet 



 Viitteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 


 Uma Thurman  Nordisk Filmissä.

Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:Amerikansaksalaiset
Luokka:Amerikanruotsalaiset
Luokka:Vuonna 1970 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt