Luxemburgin kieli

Luxemburg eli luksemburgi (omakielinen nimi: Lëtzebuergesch) on indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva germaaninen kieli, jota puhutaan Luxemburgissa ja osassa Belgiaa, Ranskaa ja Saksaa. Luxemburg on ollut vuodesta 1984 lähtien Luxemburgin virallinen kieli. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 320 830 ihmistä. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Kielen osaaminen on kuitenkin vaatimus Luxemburgin kansalaisuuden saamiseksi hakemuksella.

Luxemburg kuuluu saksan läntisiin keskimurteisiin (Westmitteldeutsch) ja muistuttaa paljon muun muassa Kölnissä puhuttua niin sanottua ripuaarin murretta. Luxemburgin kielessä käytetään paljon ranskasta omaksuttuja lainasanoja, koska ranskalla on Luxemburgin valtiossa vahva asema muun muassa lainsäädännössä ainoana kielenä.

 Äännerakenne 
 Konsonantit 
  Bilabiaalit Labiodentaalit Alveolaarit Postlveolaarit Alveolopalataalit Palataalit Velaarit Uvulaarit Glottaalit Klusiilit          Nasaalit          Tremulantit          Frikatiivit          Affrikaatat          Approksimantit          Lateraaliapproksimantit         
Soinnilliset obstruentit ääntyvät tavun lopussa soinnittomina. Soinnittomat klusiilit  ääntyvät useimmiten aspiroituina ja soinnilliset  usein soinnittomina; näin ollen ero niiden välillä on enemmänkin fortis/lenis-distinktio.  esiintyy vain sanan alussa, ja historiallista  vastaa jokin frikatiivi  tai kato.

Tremulanttifoneemin äännearvo ennen vokaaleja on yleensä  ja harvemmin . Vanhempien puhujien puheessa tremulantti ääntyy myös sanan lopussa siinä missä nuoremmilla puhujilla se ääntyy vokaalina  tai . Lyhyen vokaalin ja konsonantin välissä se ääntyy joko  tai  seuraavan konsonantin soinnillisuuden mukaan.

 ja  ovat saman foneemin  allofoneja, ja vastaavasti  ja  ovat :n allofoneja, vaikkakin  esiintyy vain harvoin.  ja  esiintyvät takavokaalien jälkeen ja  ja  muulloin. Yhä useammalla puhujalla  ja  sekä  ja  ovat langenneet yhteen.

 korvautuu usein :lla.  on n allofoni äänteiden  jälkeen; muulloin foneemin äännearvo on .

 Vokaalit 

Luxemburgin monoftongeja ovat  ja diftongeja . Lyhyet  eroavat pitkistä vastineistaan pelkästään pituudeltaan, samoin , vaikkakin puhujan aksentista ja iästä riippuen avoimemmatkin äännearvot  ovat mahdollisia erityisesti ennen :ää.  ja  ovat saman foneemin  allofoneja:  esiintyy vain ennen velaarisia konsonantteja, kun taas  muissa yhteyksissä. Vokaalien  ja  välinen ero on pituuden lisäksi laadullinen, ja pitkä  on laadultaan lähellä :tä.

Vierasperäisissä sanoissa esiintyy muitakin vokaaleja; näitä ovat .

 Prosodia 
Sanapaino on yleisimmin toiseksi viimeisellä tavulla, mutta se voi olla myös kolmanneksi viimeisellä tai viimeisellä tavulla. Ranskasta lainatuissa lainasanoissa paino on usein siirtynyt toiseksi viimeiselle tavulle.

 Kirjoitusjärjestelmä  

Luxemburgin aakkoset koostuvat latinalaisten aakkosten 26 kirjaimesta sekä kolmesta muokatusta: é, ä ja ë. Ranskan- ja saksankielisten lainasanojen tarkkeita kuitenkin usein säilytetään, esimerkiksi:
 Ranskan kielestä: Boîte, Enquête, Piqûre ja niin edelleen.
 Saksan kielestä: blöd, Bühn (vertaa saks. Bühne) ja niin edelleen.

Luxemburgin vokaalit:

 Kirjoitusasu IPA Esimerkki a  Kapp  Kap aa waarm ä  Käpp e Decken  liesen ë hëllefen é  drécken ee  Been i  Gitt  siwen ii Kiischt o  Sonn  droleg  So oo Sprooch u  Hutt  Tut uu Luucht

 Kirjoitusasu IPA Esimerkki ai  Gebai ei deier éi  Schnéi au  Mauer  Maul äi  räich oi  Moien ou  Kou

 Kirjoitusasu IPA Esimerkki ae  Aen ie  liesen  oe  Joer ue  Buedem äe  Päerd

 Kielioppi 

Luxemburgin kielessä on kolme sukua (maskuliini, feminiini ja neutri) ja kolme sijamuotoa (nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi). Demonstratiivit, artikkelit ja pronominit taipuvat sijamuodon ja suvun mukaan. Monikonmuodoissa sukupuolta ei eroteta.
Artikkeleiden ja muutaman muun sanan eri muodot on lueteltu alla olevissa taulukoissa:

 nominatiivi/akkusatiivi yksikkö  monikko maskuliini  feminiini  neutri määräinen artikkeli den  d’  d’  d’ määräinen painokas deen  déi  dat  déi demonstratiivi dësen  dës  dëst  dës epämääräinen artikkeli en  eng  en  — kielteinen keen  keng  keen  keng ”hänen” (miehistä) säin  seng  säin  seng ”hänen” (naisista), ”heidän” hiren  hir  hiert  hir

 datiivi yksikkö  monikko maskuliini  feminiini  neutri määräinen artikkeli dem  der  dem  den määräinen painokas deem  där  deem  deenen demonstratiivi dësem  dëser  dësem  dësen epämääräinen engem  enger  engem  — kielteinen kengem  kenger  kengem  kengen ”hänen” (miehistä) sengem  senger  sengem  sengen ”hänen” (naisista), ”heidän” hirem  hirer  hirem  hiren

Erottuvia nominaalin muotoja, eli niitä, jotka poikkeavat akkusatiivin muodoista, näkyy joissakin lauseissa kuten der Däiwel (”Paholainen”) ja eiser Herrgott (”Herramme”). Myös harvinaisia genetiivin muotoja löytyy: Enn des Mounts (”kuun loppu”), Ufanks der Woch (”viikon alku”). Tavallisessa puheessa genetiivi korvataan datiivin ja possessiivin yhdistelmällä: esim. dem Mann säi Buch (”miehelle hänen kirjansa”, eli ”miehen kirja”). Tätä ilmiötä kutsutaan perifrastiseksi genetiiviksi ja sitä löytyy myös saksan puhekielestä ja joistakin sen murteista, sekä hollannista.

Luxemburgin pronominien eri muodot näkyvät alla olevassa taulukossa (painottomat muodot suluissa):
 nominatiivi  akkusatiivi  datiivi 1. yksikkö ech  mech  mir (mer) 2. yksikkö du (de)  dech  dir (der) 3. yksikkö (miehistä) hien (en)  hien (en)  him (em) 3. yksikkö (naisista) si (se)  si (se)  hir (er) 3. yksikkö (neutri) hatt (et)  hatt (et)  him (em) 1. monikko mir (mer)  äis/eis  äis/eis 2. monikko dir (der)  iech  iech 3. monikko si (se)  si (se)  hinnen (en)
Luxemburgissa teititellään samalla tavalla kuin suomen kielessä eli monikon toisen persoonan muotoja käyttämällä: dir, iech, iech. Tyttöihin ja naisiin voi viitata myös neutripronominin hatt muodoilla:
Dat ass d’Nathalie. Hatt ass midd, well et vill a sengem Gaart geschafft huet. (”Tuo on Nathalie. Häntä väsyttää, koska hän on tehnyt paljon työtä puutarhassaan.”)

 Eifelin sääntö 

Eifeler Regel eli Eifelin sääntö viittaa luxemburgissa esiintyvään fonologiseen prosessiin, joka aiheuttaa loppukonsonantin [n] poiston tietyissä olosuhteissa, yleensä ennen tiettyjä konsonantteja. Sekä Eifelin sääntö että määräisen artikkelin käyttö yhdessä henkilön nimen kanssa ovat kieliopillisia ominaisuuksia, jotka erottavat luxemburgin saksasta.

Sääntöä voi määritellä näin:
 Lopullinen -n(n) katoaa ennen konsonanttia:

 (sanojen välissä) den + Ball → de Ball (”määräinen artikkeli + pallo”), wann + mer ginn → wa mer ginn (”kun me menemme”)
 (yhdyssanoissa) Dammen + Schong → Dammeschong (”naisten kengät”)
 Sitä ei kuitenkaan poisteta näissä olosuhteissa:

 ennen konsonantteja n, d, t, z, tai h.
den Tuerm (”määräinen artikkeli + torni”), wann hien drénkt (”kun hän juo”)
Gromperenzalot (”perunasalaatti”), fënnefandrësseg (”35”)
 ennen vokaalia
den Apel (”määräinen artikkeli + omena”), wann ech ginn (”kun minä menen”)
Ouerenentzündung (”korvatulehdus”)
 lauseen lopussa tai ennen välimerkkiä
Ech hunn (wéi gëschter) vill geschafft. (”Minä olen (kuten eilenkin) tehnyt paljon työtä.”)

Myös monta n- tai nn-loppuista sanaa ei koske Eifelin sääntö:
erisnimet: Schuman, Johann, München
lainasanat: Roman, Maschin(n), ioun-loppuiset substantiivit
on-prefiksi: onvergiesslech (”unohtumaton”, kirjaimellisesti ”epäunohdettava”)
paljon substantiiveja ja adjektiiveja (historiallisista syistä): Mann (mies), dënn (hoikka), Kroun (kruunu), Loun (palkka), blann (sokea), Reen (sade), …
Itse asiassa n vartalokonsonanttina (eli silloin, kun ei ole osa kieliopillista suffiksia) on sisältösanoissa melko vakaa. Poikkeuksia ovat mm. Wäi(n) (viini), Stee(n) (kivi), geschwë(nn) (pian).

Kun lopullinen -n katoaa monikollisesta substantiivista, jonka yksiköllinen muotokin päättyy e:hen, niin kaksoispistettä on käytettävä erottamaan monikko:
Chance (yksikön muoto), Chancen (monikon täydellinen muoto), Chancë (monikon muoto + Eifelin sääntö)

 Sanasto 

Luxemburgiin on lainattu paljon sanoja ranskasta, esim. Buschauffeur eli bussinkuljettaja (saks. Busfahrer, ransk. chauffeur de bus). Jotkin sanat poikkeavat saksan kirjakielestä, mutta niillä voi olla vastineita saksan eri murteists, esimerkkinä gromperen eli 'perunat' (saks. Kartoffeln). Jotkin sanat taas esiintyvät ainoastaan luxemburgin kielessä.

 Uudissanat 

Tuoreimmat uudissanat lainataan suoraan englannin kielestä ja käsittävät tietoliikenteen ja tietojenkäsittelytieteen aloja sekä Internetiä. Viimeaikaisia uudissanoja ovat muun muassa:
 Englannin kielestä: Browser, Spam, CD, Fitness, Come-back, Terminal, hip, cool, tip-top
 Jotka löytyvät myös saksasta: Sichmaschinn (hakukone, saks. Suchmaschine), schwaarzt Lach (musta aukko, saks. Schwarzes Loch), Handy (kännykkä), Websäit (verkkosivu, saks. Webseite)
 Luxemburgin alkuperäiset sanat:

déck, painokas sana kuten ganz ja vill, esim. Dëse Kuch ass déck gutt! (”Tämä kakku on niin hyvä!”)
 pääosin teini-ikäisten käyttämiä viimeaikaisia ilmauksia: oh mëllen! (”voi kun hullua!”), en décke gelénkt (”menitpäs lankaan!”) tai cassé (ranskasta, ”voitettu! ownattu!”)

 Kielinäyte 

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luxemburginkielinen Wikipedia
Nettikurssit englanniksi, ranskaksi ja saksaksi , (edellyttää rekisteröintiä)
Luxemburgin opetteluun liittyviä videoita
Leijuta hiiren osoitinta sanan päällä ja kuuntele 

Luokka:Germaaniset kielet
Luokka:Luxemburgin kielet