Säätyvaltiopäivät 1863

Helsingin valtiopäivät 1863–1864 olivat Suomen autonomian ajan toiset säätyvaltiopäivät. Ne kutsuttiin koolle Venäjän keisari Aleksanteri II:n määräyksestä. Vuoden 1863 valtiopäivät käytännössä aloittivat 1900-luvun alkuun saakka jatkuneen valtiopäivien säännöllisten kokoontumisten ajan ja siten päättivät 54 vuotta – aina Porvoon valtiopäivistä asti – jatkuneen ”valtioyön”.

Helsingin valtiopäivien valtakirjojen tarkastus tapahtui 15.–16. syyskuuta, järjestäytymisistunnot 17. syyskuuta, ja Aleksanteri II:n suorittama valtiopäivien varsinainen avaus 18. syyskuuta 1863. 15. huhtikuuta 1864 Aleksanteri II ei pitänyt itse valtiopäivien päättäjäispuhetta, jonka luki hänen edustajanaan kenraalikuvernööri. Kenraalikuvernöörinä oli jalkaväenkenraali Platon Rokassovski, jonka viransijaisena 1864 toimi kenraaliluutnantti Johan Mauritz Nordenstam, Suomen Senaatin talousosaston varapuheenjohtajana 1858–1882.

Avajaiset
pienoiskuva|Aleksanteri II muistomerkki vuoden 1863 valtiopäivistä, (valmistui 1894), Helsingin senaatintorille.
Keisari avasi valtiopäivät 15.–19. syyskuuta 1863 pidetyissä juhlallisuuksissa. Helsinkiin oli saapunut juhlavieraita ympäri maata. Viralliset avajaiset  alkoivat 18. syyskuuta Nikolainkirkossa juhlajumalanpalveluksella ja jatkuivat Keisarillisessa palatsissa pidetyllä valtaistuinpuheella. Puheen jälkeen luettiin ääneen keisarin antamien armollisten esitysten otsikot. Lopuksi säädyt kiittivät keisaria. Avajaisiin liittyi 20 000 sotilaan ohimarssi Kauppatorilla. Avajaiset huipentuivat illalla tanssiaisiin Helsingin  rautatieaseman hallissa, joka oli ainoa riittävän suuri tila Helsingissä. Seuraavana aamuna keisari lähti paluumatkalle Pietariin säädyille Keisarillisessa palatsissa tarjotun varhaispäivällisen jälkeen. Varsinainen valtiopäivätyö pääsi alkamaan vasta juhlallisuuksien jälkeen.

 Valtaistuinpuhe 
Valtaistuinpuheessaan keisari lupasi säädyille aloiteoikeuden kaikissa muissa paitsi perustuslakikysymyksissä eli vallanjakoa koskevissa kysymyksissä:

”Useat säännöt Suuriruhtinanmaan perustus-laeissa eivät enää ole sopivat niissä suhteissa, jotka sen yhdistys Keisarikunnan kanssa on synnyttänyt; toisissa taas ei ole tarpeellista selkeyttä ja vakavuutta. Haluten saada nämä puutteet autetuiksi, tahdon Minä valmistaa selitysten ja lisäysten ehdotuksia erinäisiin kohtiin perustus-laeissa, pantaviksi säätyjen tutkinnon alle tulevilla valtio-päivillä, jotka Minä aion kolmen vuoden kuluttua kutsua kokoon. Pysyvä sen perustus-laillisesti rajoitetun ruhtina-vallan pohjalla, jota Suomen kansan mieli-ala suosii ja joka on kasvanut maan lakien ja laitosten kanssa yhteen, tahdon minä mainituilla ehdotuksilla laajentaa sen itseveroitus-oikeuden, joka säädyillä perustuslakia myöten nyt on, kuin myös antaa säädyille takaisin sen ehdotus-oikeuden valtio-päivillä, joka heillä vanhastaan on ollut, kuitenkin pidättäen ainoastaan Itselleni oikeuden nostaa kysymystä perustus-lakien muuttamisesta.”Hänen Majesteetin Keisari ALEKSANTERI IIsen, Suomen Suurruhtinan Puhe Suomen Valtio-säädyille avattaessa Valtiopäiviä Helsingin kaupungissa 18:na päiv. syyskuuta 1863 (AsK 34/1863).

Suomalaiset olivat toivoneet, että valtiopäivät saisivat itsenäistä päätösvaltaa keisariin nähden, mutta tämä toivomus ei toteutunut, ei edes keisarin lupaamaan aloiteoikeuden osalta, vaan valtiopäiväasiat kiersivät senaatin ja kenraalikuvernöörin kautta keisarin hyväksyttäviksi, tosin vuoteen 1898 saakka keisari vahvisti jokaisen lain siinä muodossa kuin valtiopäivät sen päättivät.

 Toiminta ja päätökset 
pienoiskuva|Ritarihuone ja Ritaritalon puistikko vuoden 1890 paikkeilla.
Säädyt kokoontuivat kukin erikseen. Ensimmäiset istunnot pidettiin Ritarihuoneella 17. syyskuuta. Säätyjen edustajien toiminta oli aluksi hapuilevaa, koska edellisistä valtiopäivistä oli kulunut yli 50 vuotta. Lisäksi toimintaohjeet, jotka oli julkaistu edellisenä keväänä, oli jouduttu kokoamaan Ruotsin vallan aikaisista säädöksistä. 

Valtiopäivät ottivat käyttöön Ruotsin mallin mukaisen puhemiesneuvoston, jonka tehtävänä oli sopia etukäteen, mitä asioita säätyjen täysistunnoissa käsiteltiin. Jokaisella säädyllä oli puhemies, jonka keisari oli valinnut. Aatelissäädyn puhemiehen titteli oli maamarsalkka. Puhemiesneuvoston muodostivat maamarsalkka ja muiden säätyjen puhemiehet sekä kaksi edustajaa kustakin säädystä. Puhemiesneuvoston tarkoituksena oli, että asiat tulisivat samanaikaisesti kaikkien säätyjen käsittelemiksi. Lisäksi säädyt asettivat valiokuntia, joiden tehtävänä oli valmistella keisarin armollisiin esityksiin liittyvät asiat ennen säätyjen täysistuntokäsittelyä. 

Valtiopäivät sai käsiteltäväkseen 50 keisarilta saatua armollista esitystä, joita tämä oli hahmotellut valtaistuinpuheessaan. Asiamäärän runsauden takia valtiopäivien kestoa pidennettiin kahteen otteeseen. Vuoden 1863 valtiopäivät päättivät kuntien erottamisesta seurakunnista. Tästä annettiin myöhemmin erillinen vuoden 1865 kunnallisasetus, joka edellytti kunnallishallinnon erottamista maaseutukunnissa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista 1865 tai siirtymäajan jälkeen 1866.

Valtiopäivät hyväksyivät hallitsijan esityksen useiden aatelin privilegioiden lakkauttamisesta. Näitä olivat muun muassa aatelin yksinoikeus säterien omistukseen, vapautus henkirahan maksamisesta, oikeus pitää säteritiloilla krouveja sekä oikeus erityiskohteluun kaksintaisteluja koskeneissa oikeusjutuissa.Johanna Aminoff-Winberg (toim.): Ritarihuone ja Suomen aatelissuvut, s. 68–71. Minerva, Helsinki 2013. Lisäksi Helsingin valtiopäivät myönsivät lisävaroja kansakoulujen perustamiseen ja kielsivät paloviinan kotipolton. Jatkossa oikeus paloviinan valmistamiseen oli vain tehtailla.

 Päätöspuhe 
Valtiopäivien virallinen päättäjäispäivä oli 15. huhtikuuta 1864. Kenraalikuvernööri Platon Rokassovskin lukemassa Aleksanteri II:n valtiopäivien päätöspuheessa mainittiin muun muassa: "Ollessaan erottamattomasti yhdistettynä Venäjään Suomi on säilyttänyt kaikki sille luvatut oikeudet loukkaamattoninasekä nauttii jatkuvasti lakiensa suojelemana, kaikkia niitä henkisiä ja aineellisia etuja, joihin keisarikunnan voima antaa mahdollisuuden. Venäjä tarjoaa Suomen asukkaille laajan alan kauppaa ja teollisuutta, varten, ja ystävävällismielinen Venäjän kansa on useammin kuin kerran Teidän isänmaatanne kohdanneet kovat koettelemukset, osoittanut veljellistä osanottoa ja tehokasta apua. Näin ollen tulee selvän käsutyksen Suomen todellisesta parhaasta saada Teidät lujittamaa eikä suinkaan heikentää sitä yhteyttä Venäjään, joka antaa varmat takuut Teidän isänmaanne menestymisestä.Juhani Armomäki: Sodan ja rauhan ajat, s. 93–94. Kosken Hl kunta, Hämeenlinna, Arvi A. Aristo Oy:n kirjapaino, 1983.

Puhe kokonaisuudessaan oli lyhyt ja loppuosan kannanotto koettiin napakaksi arvosteluksi valtiopäivämiesten keskuudessa.

Edustajat

Aatelissääty
Oikeus osallistua valtiopäiville kuului jokaisen Ritarihuoneeseen hyväksytyn ja aateliskalenteriin kirjatun aatelissuvun päämiehelle. Osallistumisoikeus oli mahdollista siirtää valtakirjalla kenelle tahansa aatelismiehelle. Aatelissäädyn puhemies eli maamarsalkka oli Johan Mauritz Nordenstam. Säädyn edustajiin kuuluivat hän mukaan luettuna seuraavat henkilöt:Finna: Valtiopäivät 1863–64,  ritaristo ja aateli. Viitattu 17.1.2021.Suomen Suuriruhtinakunnan Säätyin Päätös, tehty ja annettu yleisillä Waltiopäiwillä Helsingin kaupungissa, huhtikuun 15 p. w. 1864.  Suomen Suuriruhtinanmaan Asetus-Kokous 19/1864, ss. 25–29. Viitattu 19.1.2021.Eduskunta. Alla armahan lakimme – Valtiopäivät 1863–1864. Edusmiehet kartalla. Viitattu 20.1.2021.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagens öppnande den 18 September 1863. Protokoll hållna hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Landtdagen i Helsingfors åren 1863—1864. Första Häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets tryckeri, 1864, ss. 1-6.

 Adolf Aminoff 
 Fredrik Aminoff
 Germund Gustaf Aminoff 
 Edvard Reinhold von Ammondt
 August Magnus Gustaf Armfelt
 Carl Magnus Mauritz Armfelt
 Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt 
 Adolf Edvard Arppe
 Carl August Bergenstråle 
 Lars Magnus Björkenheim 
 Robert Björkenheim
 Johan Alfred af Björksten 
 Berndt Gustaf Emil Blåfield 
 Adolf Vilhelm Boije af Gennäs
 Hans Gustaf Boije 
 Johan Gabriel von Bonsdorff 
 Johan August von Born
 Karl Fredrik von Born 
 Evert Vilhelm Bruncrona
 Theodor Bruun
 Edvard Jonas Wilhelm af Brunér 
 Karl Johan Carpelan
 Johan Axel Cedercreutz
 Frans Richard de la Chapelle 
 Karl Viktor de la Chapelle
 Carl Magnus Creutz 
 A. Fr. von Christierson
 C. Cronstedt
 Gabriel Anton Cronstedt
 Alexander von Daehn 
 Carl Albert Edelfelt
 Frans Ivar Edelheim
 Karl Johan Edelsköld
 Adolf Reinhold Viktor Ehrnrooth
 C. Ehrnrooth
 Gustaf Robert Ehrnrooth
 Alexander Felix Carl Ekestubbe 
 Johan August von Essen
 Arvid Adolf Etholén
 Constantin von Fieandt
 Karl Viktor Hjalmar af Forselles 
 Pehr Emil af Forselles
 Johan William Forsman

 Fredrik Wilhelm Fraser
 Harald Victor Wilhelm Furuhjelm
 Otto Vilhelm Furuhjelm
 Otto Robert Claes Gustaf von Gertten 
 Otto Fabian Nimrod Granfelt
 Achates Ferdinand Gripenberg 
 Carl August Edvard Gripenberg 
 Johan Fredrik Sebastian Gripenberg
 Johan Ulrik Sebastian Gripenberg
 Adolf Grotenfelt 
 Nils Karl Elias Grotenfelt 
 Alfons Jerôme von Haartman
 Victor von Haartman
 Eduard Hisinger 
 Fredrik Wilhelm Hisinger 
 Robert Emil Hisinger 
 Gustaf Alfred af Hällström
 Teodor Carl Josef Hästesko af Målagård 
 Bernhard Indrenius
 Blechard Gustaf Jägerhorn 
 Carl Johan Jägerhorn
 Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöld
 Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld
 August Fredrik Järnefelt 
 Artur Emil Vilhelm Klinckowström 
 Fredrik Jonas Klingstedt 
 Eugen von Knorring 
 Johan Emil von Konow 
 Oscar von Konow
 Adolf Fredrik Josef von Kothen
 Mauritz Ferdinand von Kothen 
 Axel Henning Krabbe
 Carl Gustaf Mortimer von Kraemer
 Johan August Ferdinand Kuhlefelt
 Robert Olof Lagerborg 
 Christoffer Alexander Linder 
 Constantin Linder
 Fridolf Linder 
 Georg Henrik Lybecker 
 August Mannerheim 
 Carl Robert Mannerheim
 Berndt Gustaf Mellin
 Karl Gustaf Johan Mellin

 Clas Herman Molander
 Robert Montgomery
 Johan Reinhold Munck
 Karl Fredrik Munck
 Knut Munck
 Anders Lorenz Munsterhjelm
 August von Nandelstadh
 Reinhold Peter  Nasacken
 Clas Gabriel Nordenheim 
 Karl Adolf Nordenskiöld
 Nils Otto Nordenskiöld
 Johan Mauritz Nordenstam
 Georg Nordenswan 
 Hugo Kasimir Nordenswan 
 Boris Nordmann
 Wilhelm von Nottbeck 
 Axel Gustaf August Palmfelt
 Nils Henrik Pinello 
 Fredrik Josef Pipping
 Johan Fridolf Pipping
 Josef Adam Joakim Pippingsköld 
 Georg Fredrik Pistolekors
 Lars Olof Prytz 
 Fredrik Wilhelm Hugo von Qvanten
 Alexander Wolter Ramsay 
 Georg Edvard Ramsay 
 Kristian Adolf Verner von Rehausen
 Bernt Reinhold Alfred Rehbinder 
 Gabriel Rein 
 Maximilian von Rosenkampff 
 Gustaf Fredrik Rotkirch 
 Lars August Sackleen
 Johan Eberhard von Schantz 
 Johan Gustaf Schatelowitz 
 Berndt Otto Schauman 
 August Schauman
 Wolmar Schildt
 Constantin Nils Lorenz von Schoultz
 Johan Henrik von Schrowe
 Karl Leonard Schulman
 Otto Reinhold af Schultén
 Johan Gustaf Emil Segercrantz
 Göran Erik Axel Silfverhjelm

 Gustaf Johan Silfversvan
 Karl Vilhelm Spåre 
 Gustaf Adolf Spåre
 Knut Robert Karl Walfrid Spåre
 Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöld 
 Johan Wilhelm Stjernschantz 
 Curt Gustaf Stjernvall
 Fridolin Stjernvall 
 Otto Robert Vilhelm Tandefelt
 Johan Reinhold Taube 
 Carl Johan Tawaststjerna
 Karl Gustaf Teetgren
 Alexander August Thesleff 
 Nikolai Alexander Thesleff
 Gustaf Tigerstedt
 S. W. von Troil
 Johan Ulrik von Törne
 Adolf Törngren
 Pehr Jonas Törnqvist
 Johan Knut Valdemar Uggla
 Nils af Ursin 
 Vladimir Alfons Walleen 
 Adolf Waldemar Wallensköld
 Edvin Gideon Wasastjerna
 Gustaf August Wasastjerna
 Jakob Viktor Wasastjerna
 Selim Osvald Wasastjerna
 Oskar Wasastjerna 
 Alexander von Weissenberg
 Alexander Jakob von Wendt
 August Reinhold von Willebrand
 Ernst Carl Adolf von Willebrand
 Ernst Johan von Willebrand 
 Felix von Willebrand 
 Alexander August Peter Wrede af Elimä
 Rabbe Zakarias Wrede
 Vilhelm Otto Casper David Wrede
 Magnus von Wright
 Herman Georg Maria Wärnhjelm
 Ernst Emil Vilhelm Wärnhjelm
 Fredrik Ernst Gottlieb von Zansen

Pappissääty
Papistolla oli valtiopäivillä 33 edustajaa puhemies, arkkipiispa Edvard Bergenheim mukaan luettuna. Papiston edustajat valittiin hiippa- ja rovastikunnittain äänestyksissä, joissa äänioikeus oli kirkkoherroilla ja kappalaisilla. Arkkipiispa ja piispat saivat edustusoikeuden suoraan ilman äänestystä. Edustajat olivat seuraavat:Kaarlo Österbladh, 1933. Pappissääty Suomen valtiopäivillä 1809–1906. I 1809–1885. Helsinki: Suomen Kirkkohistoriallisen Seuran toimituksia XXXIV, ss. 135–137.

Piispat:  
Edvard Bergenheim, arkkipiispa (säädyn puhemies), Porvoon hiippakunnan piispa  Carl Gustaf Ottelin, Kuopion hiippakunnan piispa Robert Frosterus.

Papiston edustajat:
 Turun arkkihiippakunnan papiston valitsemat: tuomiorovasti Torsten Thure Renvall, Mynämäen ja Perniön rovastikunnista Maskun kirkkoherra Elias Malakias Rosengren, Vehmaan rovastikunnasta Taivassalon kirkkoherrai Karl Jakob Helander,  Porin alarovastikunnasta Ulvilan kirkkoherra, Herman Hellén, Porin ylärovastikunnasta Loimaan kirkkoherra Fredrik Hertzberg, Tyrvään rovastikunnasta Tyrvään kirkkoherra Karl Efraim Lilius, Tampereen ja Hattulan rovastikunnista Messukylän kirkkoherra Josef Grönberg, Hämeenlinnan rovastikunnasta Tammelan kirkkoherra August Edvard Granfelt, Raaseporin itärovastikunnasta Espoon kirkkoherra Gabriel Geitlin, Raaseporin länsirovastikunnasta Inkoon kirkkoherra Frans Ludvig Schauman, Ahvenanmaan rovastikunnasta Kumlingen kirkkoherra Benjamin Sulin, Vaasan ala- ja ylä- sekä Pietarsaaren, Lapuan ja Kokkolan rovastikunnista Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra Otto Vilhelm Ehrström, Pietarsaaren kirkkoherra Henrik Heikel sekä Kuortaneen kirkkoherra Karl Fredrik Stenbäck ja Turun hiippakunnan kappalaisten puolesta Ilmajoen kappalainen Carl Gustaf von Essen.
 Porvoon hiippakunnan papiston valitsemat: Lappträskin kirkkoherra Alexander Ferdinand Borenius, Muolaan kirkkoherra Johan Matias Hackzell, Helsingin toinen kappalainen Frans Arvid Snellman, Nurmijärven kirkkoherra Axel Fredrik Granfelt, litin kappalainen Samuel Henrik Nordström, Hauhon kirkkoherra Adolf Fredrik Sirén, Juvan kirkkoherra Magnus Erik Alopaeus ja Rantasalmen kirkkoherra Johan Fredrik Bergh sekä Käkisalmen pohjoisen rovastikunnan valitsemana Jääsken kappalainen Claes Gustaf Beyrath. 
 Kuopion hiippakunnan papiston valitsemat: tuomiorovastikunnasta tuomiorovasti Aaron Gustaf Borg, Karjalan ylä- ja alarovastikunnista Liperin kirkkoherra Anders Josef Europaeus, Raahen ja Kalajoen rovastikunnista Pyhäjärven kirkkoherra Zakarias Castren, Oulun rovastikunnasta Limingan kirkkoherra Julius Immanuel Bergh, Kajaanin rovastikunnasta Hyrynsalmen kirkkoherra Kustaa Adolf Saxbäck ja Kemin rovastikunnasta Ylitornion kirkkoherra Albert Heikel.

Porvarissääty
Porvariston edustajat valittiin vaaleilla, joissa äänioikeutettuja olivat kaikki porvarinoikeuden haltijat, jotka asuivat tapuli- tai maakauppaa harjoittaneessa kaupungissa. Porvarissäädyn notaari oli Gustaf Avellan, sihteeri Sixtus Viktor Calamnius ja puhemies Robert Isidor Örn. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:Suomen Suuriruhtinakunnan Säätyin Päätös, tehty ja annettu yleisillä Waltiopäiwillä Helsingin kaupungissa, huhtikuun 15 p. w. 1864.  Suomen Suuriruhtinanmaan Asetus-Kokous 19/1864, s. 29. Viitattu 19.1.2021.

Carl Gustaf Bergh (Kajaani)
Carl Gustaf Bergstedt (Oulu)
Carl Anton Björnberg (Pori)
Christian Edvard Boehm (Sortavala)
Leonard Candelin (Oulu)
Pontus Ludvig Dahlman (Tornio)
Carl Magnus Dahlström (Turku)
Carl Wilhelm Franck (Naantali)
Frans Wilhelm von Frenckell (Tampere)
Carl Grundfeldt (Uusikaarlepyy) 

Karl Fredrik Grönberg (Hamina)
Karl Jakob Grönberg (Kaskinen)
Johan Fredrik Hackman (Viipuri)
Berndt Erik Konstantin Hildén (Raahe)
Karl Magnus Holm (Porvoo)
Fritiof Hultman (Tammisaari)
Petter Johan Hämäläinen (Käkisalmi)
Adolf Juselius (Loviisa)
Rurik Kellgren (Kuopio)
Jakob Krank (Jyväskylä)

Ferdinand Lemström (Heinola)
Karl Edvard Lindeqvist (Pori)
Theodor Lindroth (Uusikaupunki)
Peter Malm (Pietarsaari ja Kokkola)
Anders Johan Molander (Mikkeli)
Jakob Mölsä (Savonlinna)
Henrik Parviainen (Joensuu)
Carl W. Savander (Lappeenranta)
Carl Wilhelm Ignatius Sundman (Helsinki)
Gustaf Fredrik Sneckenström (Porvoo)

Gabriel Tengström (Pietarsaari)
Anton Johan Thermén (Hämeenlinna)
Stefan Träskelin (Turku)
Otto Samuel Wendelin (Kristiinankaupunki)
Samuel Johan Vesander (Rauma)
Carl Gustaf Wolff (Vaasa)
Carl Adolf Öhrnberg (Helsinki)
Robert Isidor Örn (Viipuri), puhemies

Talonpoikaissääty
Talonpoikaissäädyn edustajat valitsivat pitäjänkokousten valitsemat valitsijamiehet kihlakunnittain. 

Puhemiehet, puhemiesneuvosto ja sihteeri
Puhemieheksi valittiin Aukusti Mäkipeska, varapuhemiestä ei valittu. Mäkipeskan sairastuttua hänen sijaisekseen valittiin tilapäiseksi puhemieheksi Juho Brusila. Säädyn sihteeriksi valittiin Olof Johan Ekström, joka oli Vaasan läänin lääninsihteeri. Puhemiesneuvostoon valittiin Karl Henrik Hagman ja Lauri Pelkonen sekä varamiehiksi Matti Retula ja Erkki Klami. Valitsijamiehiksi valittiin Petter Akola, Juho Brusila, Matti Retula, Erkki Klami, Johan Erik Keto, Pietari Kumpulainen, Lauri Pelkonen, Antti Puhakka, Carl Johan Slotte, Claes Robert Stenroth, Aleksanteri Tuloisela ja Pehr Östring.

Valtiopäiväryhmä
Talonpoikaissäädyssä oli puhemies mukaan luettuna 46 jäsentä. He olivat seuraavat:http://www.nuorteneduskunta.fi/fi/ekstra-edusmiehet-kartalla 

Petter Akola, talollinen, Kemin tuomiokunta 
valitsijamies
talousvaliokunnan jäsen
Aleksanteri Arvelin, talollinen, Jämsän tuomiokunta
valitusvaliokunnan jäsen
Anders Blomqvist, talollinen, Ahvenanmaan tuomiokunta
lakivaliokunnan varajäsen
Juho Brusila, talollinen, Yli-Satakunnan tuomiokunta
tilapäinen puhemies Aukusti Mäkipeskan sairastumisen jälkeen
valitsijamies
talousvaliokunnan jäsen
Salomon Ek (Hiitola), talollinen, Saloisten tuomiokunta
talousvaliokunnan varajäsen
Jarl August Hagelstam, maanviljelijä, Porvoon tuomiokunta
valtiovarainvaliokunnan jäsen
Karl Henrik Hagman, maanviljelijä, Korsholman eteläinen tuomiokunta
puhemiesneuvoston jäsen
talousvaliokunnan jäsen
Antti Haikonen, herastuomari, Lappeen tuomiokunta
pankkivaliokunnan varajäsen
Mikko Heikura, talollinen, Pielisjärven tuomiokunta
lakivaliokunnan jäsen
Matti Holma, talollinen, Pohjanmaan keskinen tuomiokunta
Juhana Katina, talollinen, Vehmaan tuomiokunta
lakivaliokunnan jäsen
Heikki Kauranen, talollinen, Heinolan tuomiokunta
toimitusvaliokunnan varajäsen
Johan Erik Keto, talollinen, Korsholman pohjoinen tuomiokunta
valitsijamies
pankkivaliokunnan jäsen
Martti Kiuru, talollinen, Käkisalmen eteläinen tuomiokunta
Erkki Klami, talollinen, Kymin tuomiokunta
puhemiesneuvoston varajäsen
valitsijamies
talousvaliokunnan jäsen
Heikki Konttinen, talollinen, Karjalan alinen tuomiokunta
valitusvaliokunnan varajäsen
Juho Kotilainen, herastuomari, Vähä Savon alinen tuomiokunta
lakivaliokunnan jäsen
Matti Kulkas, talollinen, Satakunnan tuomiokunta
Pietari Kumpulainen, talollinen, Iisalmen tuomiokunta
valitsijamies
lakivaliokunnan jäsen
Matti Leino, talollinen, Äyräpään tuomiokunta
suostuntavaliokunnan varajäsen
Iisakki Liimatainen, talollinen, Rautalammin tuomiokunta
talousvaliokunnan varajäsen
Johan Mannstén, herastuomari, Kymin tuomiokunta
lakivaliokunnan varajäsen
Johan Mynttinen, ratsutilallinen, Mikkelin tuomiokunta
valitusvaliokunnan jäsen
Aukusti Mäkipeska, talollinen, Yli-Satakunnan tuomiokunta
puhemies
Paavo Nyrönen, talollinen, Pohjanmaan itäinen tuomiokunta
suostuntavaliokunnan jäsen
Matti Paajanen, talollinen, Jääsken tuomiokunta
lakivaliokunnan varajäsen
Lauri Pelkonen, talollinen, Kuopion tuomiokunta
puhemiesneuvoston jäsen
talousvaliokunnan jäsen
valitsijamies
Juhana Pohjalainen, talollinen, Mynämäen tuomiokunta
suostuntavaliokunnan varajäsen
Tuomas Poikela, talollinen, Tornion tuomiokunta
lakivaliokunnan jäsen
Carl Fredrik Pousar, talollinen, Sortavalan tuomiokunta
toimitusvaliokunnan jäsen
Antti Puhakka, talollinen, Liperin tuomiokunta
valitsijamies
suostuntavaliokunnan jäsen
Heikki Punttala, talollinen, Oulun tuomiokunta
pankkivaliokunnan jäsen
Matti Retula (Kartano), talollinen, Janakkalan tuomiokunta
puhemiesneuvoston varajäsen
valitsijamies
toimitusvaliokunnan jäsen
Johan Simula, talollinen, Ali-Satakunnan tuomiokunta
pankkivaliokunnan varajäsen
Adolf Fredrik Simolin, ratsutilallinen, Raaseporin itäinen tuomiokunta
valtiovarainvaliokunnan varajäsen
Antti Sinkko, talollinen, Juvan tuomiokunta
toimitusvaliokunnan varajäsen
Carl Johan Slotte, talollinen, Pohjanmaan keskiylinen tuomiokunta
valitsijamies
suostuntavaliokunnan jäsen
Claes Robert Stenroth, tilanomistaja, tehtailija, Piikkiön ja Halikon alinen tuomiokunta
valitsijamies
pankkivaliokunnan jäsen
Matti Teräs-Rautila, talollinen, Maskun tuomiokunta
valtiovarainvaliokunnan jäsen
Lauri Tiainen, talollinen, Käkisalmen keskinen tuomiokunta
valtiovarainvaliokunnan jäsen
Aleksanteri Tuloisela, talollinen, Hollolan tuomiokunta
valitsijamies
lakivaliokunnan jäsen
talousvaliokunnan jäsen
Esaias Tykki, talollinen, Rauman tuomiokunta
valtiovarainvaliokunnan varajäsen
Antti Uotila, ratsutilallinen, Sääksmäen tuomiokunta
talousvaliokunnan varajäsen
Gustav Vanha-Seppälä, ratsutilallinen, Piikkiön ja Halikon ylinen tuomiokunta
Erkki Juho Warpenius, talollinen, Iitin tuomiokunta
toimitusvaliokunnan jäsen
Pehr Östring, talollinen, Raaseporin tuomiokunta
valitsijamies
lakivaliokunnan jäsen
valitusvaliokunnan varajäsen

Katso myös
 Tammikuun valiokunta (1862)
 Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät

Lähteet

Aiheesta muualla
 Keisarillisen Majesteetin Armollinen Käsky Suomen Säädyille yleisistä valtiopäivistä Helsingissä syyskuun 15:nneksi (3:nneksi) päiväksi 1863 (22/1863)
 Hänen Majesteetin Keisari Aleksanteri IIsen, Suomen Suurruhtinan Puhe Suomen Valtio-säädyille avattaessa Valtiopäiviä Helsingin kaupungissa 18:na päiv. syyskuuta 1863 (34/1863)
 Juhla-menot Valtiopäiviä aljettaissa Helsingissä Syyskuun 15 päivänä 1863 (35/1863)
 Pienen kaupungin suuri tapahtuma. Valtiopäivätanssiaiset v. 1863, Suomen Kuvalehti, 14.02.1931, nro 7, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kansalliskirjasto:  Säätyvaltiopäiviin liittyviä leikkeitä vanhoissa sanomalehdissä

Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät
Luokka:1863