Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue

{{Puolue
| nimi          = Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue
| muu nimi      = Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
| logo          = Socialdemokraterna logo.svg
| värikoodi     = 
| perustettu    = 1889
| lakkautettu   = 
| puheenjohtaja = Magdalena Andersson
| johtaja 2     = 
| johtaja 3     = 
| johtaja 4     = 
| johtaja 5     = 
| puoluesihteeri = Lena Rådström Baastad
| ideologia     = 
| poliittinen kirjo = keskusta-vasemmisto
| toimisto      = Sveavägen 68,Tukholma
| Osoite        = 
| äänenkannattaja = 
| jäsenmäärä    = n. 89 000 (2017)
| muu parlamentti 1 = Valtiopäivät<ref>

Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (, lyh. SAP tai Socialdemokraterna, lyh. s) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen puolue, joka on perustettu vuonna 1889. Vuodesta 1917 lähtien se on ollut Ruotsin suurin puolue kaikissa maassa järjestetyissä valtakunnallisissa vaaleissa. Puolueella on ollut suuri merkitys pohjoismaalaisen hyvinvointivaltion, "Kansankodin" (ruots. Folkhemmet") kehittämisessä ja rakentamisessa. Puolueen pisin yhtäjaksoinen hallituskausi vuodesta 1932–1973 on pisin aika, minkä sosialidemokraattinen puolue on pysynyt vallassa minkään demokraattisen valtion historiassa.

Puolueen puheenjohtaja on Magdalena Andersson, joka valittiin Stefan Löfvenin seuraajaksi 4. marraskuuta 2021. Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue on Euroopan sosialidemokraattisen puolueen jäsen.

 Jäsenmäärä 
Vuonna 1990 Ruotsin sosiaalidemokraattisella työväenpuolueella oli noin miljoona jäsentä. Suuri jäsenmäärä johtui siitä, että puolueella ja ammattijärjestö LO:lla oli vuosina 1987–1991 yhteisjäsenyys eli LO:n jäsen oli automaattisesti myös sosiaalidemokraattien jäsen. Yhteisjäsenyys päättyi vuoden 1992 alussa, minkä seurauksena puolueen jäsenmäärä laski jyrkästi.

 Historia 
Puolue perustettiin 23. huhtikuuta 1889, mutta vasta vuonna 1897 hyväksyttiin ensimmäinen puolueohjelma, joka oli laadittu nimenomaan Ruotsissa; aikaisempi versio oli käännös Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen ohjelmasta. Hjalmar Branting valittiin ensimmäisenä sosiaalidemokraattina Ruotsin valtiopäiville vuonna 1896 Tukholman liberaalien tuella.

Vuonna 1911 sosiaalidemokraattien ohjelmaan lisättiin vaatimus valtiomuodon muuttamisesta monarkiasta tasavallaksi.Tämä kohta sisältyy periaateohjelmaan myös nykyisin.

Puolueen oppositio erosi vuonna 1917 omaksi ryhmäkseen ja perusti Ruotsin sosiaalidemokraattisen vasemmistopuolueen. Syynä eroon oli se, että puolueen vasemmisto-oppositio halusi seurata Venäjällä tapahtuneen bolševikkien tekemän niin sanotun lokakuun vallankumouksen esimerkkiä. Sosiaalidemokraattien enemmistön mielestä sellainen olisi johtanut katastrofaalisiin seurauksiin. Vuonna 1921 Sosiaalidemokraattinen Vasemmistopuolue muutti nimensä Ruotsin kommunistiseksi puolueeksi.

Vuonna 1920 sosiaalidemokraatit muodostivat ensimmäistä kertaa hallituksen yksin. Branting nimitettiin pääministeriksi.

Tosin ollessaan hallituksessa puolue ei ole halunnut jakaa ministerien tehtäviä muiden puolueiden edustajille, vaan se on ollut yksin hallituksessa riippumatta siitä, onko heillä enemmistö valtiopäivillä vai ei. Toisin kuin esimerkiksi Saksassa, Ruotsissa sosiaalidemokraatit eivät ole koskaan muodostaneet suurta koalitiota vastaavaa sinipunahallitusta kaksin kokoomuksen kanssa ja vain harvoin apupuolueen kanssa. Sosiaalidemokraatit olivat yksin hallituspuolueena pitkään lyhyttä kokoomuksen, liberaalien, keskustan ja kristillisdemokraattien 1990-luvulla muodostaman oikeistohallituksen murtamaa katkoa lukuun ottamatta. Sosiaalidemokraateilla on vieläkin ylivoimainen asema Ruotsin kunnallis- ja valtiopäiväpolitiikassa. Vuodesta 1998 alkaen puolue alkoi tehdä yhteistyötä Vasemmistopuolueen ja Ympäristöpuolue Vihreiden kanssa, etupäässä liittoutunutta oikeistoa vastaan. Yhteistyö päättyi vuoden 2010 valtiopäivävaalien jälkeen, jossa keskusta-oikeisto voitti.Ruotsin punavihreä puolueblokki purkautui Yleisradio 27.11.2010

Vuoden 1921 valtiopäivävaaleista alkaen (ensimmäiset valtiopäivävaalit, joissa oli yleinen äänioikeus) sosiaalidemokraatit ovat olleet Ruotsin suurin puolue. Puolue on ollut viime vuosikymmenien aikana oppositiossa alle kymmenen vuotta, viimeksi vuosina 1991–1994 sekä syyskuusta 2006 lähtien. Vuonna 2010 valtiopäivävaalit johtivat jälleen oikeiston voittoon, joka joutui muodostamaan kuitenkin vähemmistöhallituksen. Sosiaalidemokraatit ovat valtiopäivien suurin puolue, joten myös hankala vastavoima hallitukselle. Sosiaalidemokraatit on saanut valtiopäivävaaleissa kaksi kertaa enemmistön äänistä (1968 50,1 % ja 1940 53,8 %).

 Ideologia 
pienoiskuva|200px|Sosiaalidemokraattien puheenjohtajaksi valittiin marraskuussa 2021 Magdalena Andersson.

Ruotsin sosialidemokraattisen puolueen ideologia keskiössä on ajatus pohjoismaisesta hyvinvointivaltiosta, johon kuuluvat progressiivinen verotus,  käyttäjilleen edulliset tai maksuttomat julkiset palvelut, alhainen työttömyys ja korkea sosiaaliturva. Puolue tukee myös ammattiliittojen aktiivista roolia työmarkkinoilla.

Puolueen periaateohjelman mukaan sen ideologia on demokraattinen sosialismi, joka on puolueen mielestä synonyymi termille sosiaalidemokratia. Puolue hyväksyy markkinatalouden, mutta kannattaa sen sääntelyä negatiivisten ilmiöiden torjumiseksi ja korostaa julkisen vallan roolia muun muassa työpaikkojen luonnissa. Puolueen talousajattelua hallitsi pitkään keynesiläinen talousteoriaan perustunut ns. Rehnin-Meidnerin malli, jonka muotoilivat 1950-luvulla ruotsalaisekonomistien Gösta Rehn ja Rudolf Meidner. Tässä mallissa tavoitteina olivat alhainen inflaatio, korkea talouskasvu, täystyöllisyys ja taloudellinen tasa-arvo. Olof Palmeen kuoleman jälkeen 1983 puolue alkoi lähentyä monien länsieurooppalaisten sosialidemokraattien tapaan uusliberalistista talouspolitiikkaa. Tästä huolimatta se ei koskaan hylännyt hyvinvointivaltioihannetta samaan tapaan kuin esimerkiksi Britannian Labour-puolue Tony Blairin johdolla.

Ulkopolitiikassa puolue on historiallisesti tukenut Ruotsin puolueettomuuspolitiikkaa. Sosiaalidemokraattien johtama Ruotsi ei osallistunut yhtenä harvoista Euroopan valtioista lainkaan toiseen maailmansotaan ja pyrki pitämään diplomaattiset välit sodan molempiin osapuoliin. Kylmän sodan aikana puolue halusi Ruotsin toimivan sovittelijana idän ja lännen välissä. Kuitenkin Ruotsi on sosialidemokraattien johdolla uskaltanut myös kritisoida Yhdysvaltoja ja tuominnut virallisesti muun muassa Vietnamin ja Irakin sodat. Puolue on myös puhunut avoimesti palestiinalaisten puolesta Israelin-Palestiinan konfliktissa. Puolue vastusti Ruotsin Nato-jäsenyyttä aina Ukrainan sodan syttymiseen saakka.

Puolue on 2000-luvulla muiden länsieurooppalaisten vasemmistoliikkeiden tapaan ryhtynyt toimimaan ilmastonmuutoksen aiheuttamaan tarpeeseen ekologisesti kestävämmästä yhteiskunnasta. Pääministeri Göran Persson lanseerasi puheenjohtajakaudellaan termin vihreä kansankoti laajentaakseen ekologista ulottuvuutta sosiaalidemokraattiseen yhteiskuntakäsitykseen. Tosin keskustelua on käyty siitä, onko uusi käsite saanut puolueen ideologiassa todellisista jalansijaa.

Tärkeitä henkilöitä puolueen ideologian kehittäjinä ovat olleet Axel Daniellson, Hjalmar Branting, Vilhelm Lundsted, Nils Karleby, Östen Undén, Ernst Wigforss, Gustav Möller, Per Albin Hansson, Gunnar Myrdal, Rudolf Meidner, Gösta Rehn ja Olof Palme.

 Puoluejohto 

 Puheenjohtajat 
 Kollektiivinen puheenjohtajuus 1889–1896
 Claes Tholin 1896–1907
 Hjalmar Branting 1907–1925
 Per Albin Hansson 1925–1946
 Tage Erlander 1946–1969
 Olof Palme 1969–1986
 Ingvar Carlsson 1986–1996
 Göran Persson 1996–2007
 Mona Sahlin 2007–2011
 Håkan Juholt 2011–2012
 Stefan Löfven 2012–2021
 Magdalena Andersson 2021–

 Puoluesihteerit vuodesta 1945 alkaen 
 Sven Andersson 1945–1948
 Sven Aspling 1948–1962
 Sten Andersson 1962–1982
 Bo Torensson 1982–1992
 Mona Sahlin 1992–1994
 Leif Linde 1994–1996
 Ingela Thalin 1996–1999
 Lars Stjernkvist 1999–2004
 Marita Ulvskog 2004–2009
 Ibrahim Baylan 2009–2011
 Carin Jämtin 2011–2016
 Lena Rådström Baastad 2016–

 Vaalimenestys 
Seuraava kuvaaja esittää Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen ääniosuutta valtiopäivävaaleissa vuodesta 1911 lähtien.

 Valtiopäivävaalit 

 Vuosi Edustajia Osuus 1944 115 46,5 % 1948 112 46,1 % 1952 110 46,0 % 1956 106 44,6 % 1958 111 46,2 % 1960 114 47,8 % 1964 113 47,3 % 1968 125 50,1 % 1970 163 45,3 % 1973 156 43,6 % 1976 152 42,7 % 1979 154 43,2 %

 Vuosi Edustajia Osuus 1982  45,6 % 1985  44,7 % 1988  43,2 % 1991  37,6 % 1994  45,3 % 1998  36,4 % 2002  39,9 % 2006  35,0 % 2010  30,7 % 2014  31,0 % 2018  28,3 % 2022  30,3 %

 Europarlamenttivaalit 
 Vuosi Edustajia Osuus 1995  28,1 % 1999  26,0 % 2004  24,6 % 2009  24,4 % 2014  24,2 % 2019  23,5 %

 Kunnallisvaalit 2010 
Vuoden 2010 kunnallisvaaleissa Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue sai suhteellisesti eniten ääniä Smedjebackenin kunnassa, jossa puolueen ääniosuus oli 59,4 %. Yli 50 % ylittyi 24 kunnassa, jotka Smedjebackenin lisäksi olivat Arjeplogin kunta, Boxholmin kunta, Bräcken kunta, Forshagan kunta, Grumsin kunta, Jällivaaran kunta, Hagforsin kunta, Hallstahammarin kunta, Haaparannan kunta, Luulajan kunta, Munkforsin kunta, Norsjön kunta, Olofströmin kunta, Pajalan kunta, Piitimen kunta, Ragundan kunta, Skellefteån kunta, Storforsin kunta, Trollhättanin kunta, Vilhelminan kunta, Ången kunta, Örnsköldsvikin kunta ja Ylikainuun kunta. Pienintä kannatus oli Danderydin kunnassa, jossa puolue sai 6,7 % äänistä. Kannatus jäi alle 15 %:iin viidessä kunnassa, jotka Danderydin ohella olivat Ekerön kunta, Lidingön kunta, Täbyn kunta ja Vellingen kunta.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen kotisivu 

Luokka:Progressiivinen allianssi
Luokka:Ruotsin puolueet
Luokka:Sosiaalidemokraattiset puolueet
Luokka:Euroopan sosialidemokraattinen puolue