Suomen presidentinvaali 1994

Suomen presidentinvaali 1994 oli ensimmäinen uudistetun valtiosäännön mukainen suora kansanvaali, jossa tasavallan presidentiksi valittiin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) ehdokas, valtiosihteeri Martti Ahtisaari. Koska kukaan ehdokkaista ei saanut ensimmäisellä kierroksella 16. tammikuuta 1994 vaadittua yli puolta annetuista äänistä, 6. helmikuuta järjestettiin toinen kierros SDP:n Ahtisaaren ja Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) ehdokkaan, puolustusministeri Elisabeth Rehnin välillä.

Ensimmäisellä kierroksella ehdokkaita oli yksitoista: seitsemän puolueiden nimeämää ja neljä vaalioikeutettujen henkilöiden muodostamien valitsijayhdistysten nimeämää ehdokasta. Puolueiden nimeämät ehdokkaat olivat Martti Ahtisaari, Sulo Aittoniemi, Claes Andersson, Raimo Ilaskivi, Elisabeth Rehn, Toimi Kankaanniemi ja Paavo Väyrynen. Valitsijayhdistysten ehdokkaat olivat Keijo Korhonen, Eeva Kuuskoski, Pekka Tiainen ja Pertti Virtanen.

Vaalien toiselle kierrokselle Ahtisaari ja Rehn lähtivät suunnilleen tasaveroisina. Heidän keskinäistä kamppailuaan pidettiin kuitenkin melko värittömänä ja laimeana, koska molemmat olivat monista keskeisistä asioista samaa mieltä. Kumpikin kannatti näkyvästi muun muassa Euroopan yhdentymistä ja Suomen EU-jäsenyyttä.

Vaalissa äänesti ennakkoon noin 1,3 miljoonaa suomalaista eli noin 31 prosenttia äänioikeutetuista.Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1995, s 48. Helsinki: Otava, 1994.

Taustaa
Suomen kansainvälispoliittinen toimintaympäristö mullistui Mauno Koiviston jälkimmäisen presidenttikauden aikana. Berliinin muuri murtui marraskuussa 1989 ja entiset rautaesiripun takaiset Itä-Euroopan kansandemokratiat suuntautuivat kohti länttä. Saksat yhdistyivät lokakuun alussa 1990, kun niin aineelliseen kuin henkiseenkin vararikkoon ajautunut Itä-Saksa putosi Länsi-Saksan syliin. Suomi mitätöi Pariisin rauhansopimuksen vanhentuneiksi katsomansa määräykset syyskuussa 1990 yhteisymmärryksessä sopimuksen toisten osapuolien Neuvostoliiton ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa. Baltian maat itsenäistyivät vuoden 1991 aikana, Neuvostoliitto lakkasi olemasta vuoden 1991 lopussa ja Suomi tunnusti itsenäisiksi julistautuneet entiset neuvostotasavallat sisäisessä kaaoksessa ollutta Georgiaa lukuun ottamatta. YYA-sopimuksen todettiin rauenneen Suomen ja Neuvostoliiton seuraajavaltion Venäjän keskinäisellä noottien vaihdolla tammikuussa 1992. Keväällä 1992 Suomi jätti Ruotsin esimerkin mukaisesti jäsenhakemuksen Euroopan yhteisölle. Martti Häikiö: Presidentin valinta: miten valtionpäämiehet on Suomessa valittu, millaisiin poikkeusmenetelmiin valinnoissa on turvauduttu ja miksi presidentin toimikautta jatkettiin kokonaan ilman vaalia vuonna 1973, s. 360. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1993. .

Tasavallan presidentin valinta suoralla kansanvaalilla oli osa eduskunnan vuonna 1991 hyväksymää valtiosääntöuudistusta. Eduskunta ja puolueet tunsivat epäluuloja uutta vaalitapaa kohtaan. Vaikka presidentillä oli ollut itsenäinen ja riippumaton asema, puolueiden vaikutusvalta presidentin valinnassa oli ollut vahva. Presidentin olivat valinneet valitsijamiehet tai muutamassa poikkeustapauksessa eduskunta. Toimittaja Unto Hämäläisen luonnehdinnan mukaan takavuosien presidentinvaaleissa oli ollut 200–300 peluria, mutta vuoden 1994 vaalissa heitä oli runsaat kolme miljoonaa. Vuonna 1988 oli ainoaksi jääneen kerran ollut käytössä kahden äänestyslipun vaali, jolloin kansalaiset äänestivät toisella lipulla suoraan presidenttiehdokasta ja toisella valitsijamiestä. Istuva presidentti Mauno Koivisto ei suuresta kansansuosiostaan huolimatta tullut valituksi suoraan, vaan valitsijamiehet valitsivat hänet toiselle virkakaudelle. Vuoden 1994 vaalin suuri äänestysaktiivisuus osoitti kansalaisten hyväksyneen uuden vaalitavan; vaalin jälkeen tehdyissä mielipidetiedusteluissa kritisoitiin lähinnä puolueiden esivaalia, valitsijayhdistysten ehdokasasettelua ja vaalikampanjan kestoa.Unto Hämäläinen: Presidentti valittiin suoralla vaalilla. MitäMissä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1995, s. 182–186. Helsinki: Otava, 1994. .

Tulokset
Suomen presidentinvaalin 16. tammikuuta ja 6. helmikuuta 1994 tulokset
|- style="background-color:#E9E9E9;text-align:center;"
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Ehdokas
! rowspan="2" colspan="2" style="text-align:left;" | Puolue
! colspan="2" | 1. kierros
! colspan="2" | 2. kierros
|- style="background-color:#E9E9E9;text-align:center;"
! width="75" | Ääniä
! width="30" | %
! width="75" | Ääniä
! width="30" | %
|-
| style="background-color:" |
| style="text-align:left;" | Martti Ahtisaari
| style="text-align:left;" | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
| SDP
| 
| 25,9
| 
| 53,9
|-
| style="background-color:" |
| style="text-align:left;" | Elisabeth Rehn
| style="text-align:left;" | Ruotsalainen kansanpuolue
| RKP
| 
| 22,0
| 
| 46,1
|-
| style="background-color:" |
| style="text-align:left;" | Paavo Väyrynen
| style="text-align:left;" | Suomen Keskusta
| KESK
| 
| 19,5
| colspan=9 rowspan=9 style="background-color:#E9E9E9;"|
|-
| style="background-color:" |
| style="text-align:left;" | Raimo Ilaskivi
| style="text-align:left;" | Kansallinen Kokoomus
| KOK
| 
| 15,2
|-
| style="background-color:#DDDDDD" |
| style="text-align:left;" | Keijo Korhonen
| style="text-align:left;" | Valitsijayhdistys
| 
| 
| 5,8
|-
| style="background-color:" |
| style="text-align:left;" | Claes Andersson
| style="text-align:left;" | Vasemmistoliitto
| VAS
| 
| 3,8
|-
| style="background-color:#DDDDDD" |
| style="text-align:left;" | Pertti Virtanen
| style="text-align:left;" | Valitsijayhdistys
| 
| 
| 3,0
|-
| style="background-color:#DDDDDD" |
| style="text-align:left;" | Eeva Kuuskoski
| style="text-align:left;" | Valitsijayhdistys
| 
| 
| 2,6
|-
| style="background-color:" |
| style="text-align:left;" | Toimi Kankaanniemi
| style="text-align:left;" | Suomen Kristillinen Liitto
| SKL
| 
| 1,0
|-
| style="background-color:#053170" |
| style="text-align:left;" | Sulo Aittoniemi
| style="text-align:left;" | Suomen Maaseudun Puolue
| SMP
| 
| 1,0
|-
| style="background-color:#DDDDDD" |
| style="text-align:left;" | Pekka Tiainen
| style="text-align:left;" | Valitsijayhdistys
| 
| 
| 0,2
|-
| colspan="8" style="background-color:#E9E9E9;"|
|- style="font-weight:bold"
| colspan="4" style="text-align:left;" | Yhteensä
| 
| 100 %
| 
| 100 %
|-
| colspan="8" style="background-color:#E9E9E9;"|
|-
| colspan="8" style="text-align:left;font-size:90%;"|
Lähde: Tilastokeskus
|}
Tulokset maakunnittain
Ensimmäinen kierros
Maakunta Martti Ahtisaari Elisabeth RehnPaavo Väyrynen Raimo Ilaskivi Keijo KorhonenClaes AnderssonVeltto Virtanen Eeva KuuskoskiToimi Kankaanniemi Sulo AittoniemiPekka TiainenÄänestäjien määräÄänet Hyväksytyt äänet Hylätyt äänet Etelä-Savo30 50417 13529 49914 8685 7721 7432 7612 7691 6711 002116135 687108 155107 840315Pohjois-Savo38 03727 17644 20116 95013 950 5 496 3 8434 6391 7171 495316199 494158 201 157 820 381Pohjois-Karjala31 99014 25025 27413 78110 0251 8742 8863 4151 6011 089181136 007106 645106 366279Kainuu7 8244 65913 8574 03924 0562 5019811 10537724716172 98259 95759 807150Uusimaa202 936243 11957 044140 85026 16531 38223 52017 5274 5924 2841 735903 287754 803753 1541 649Itä-Uusimaa13 17724 5615 3585 7061 5181 3321 34487433531411565 49754 71254 63478Varsinais-Suomi73 46856 59544 45449 35513 07712 2128 33610 8031 8642 665950333 960274 512273 779733Kanta-Häme33 32118 84115 91919 7294 8013 5003 6312 4521 0361 376230127 679105 206104 836370Päijät-Häme35 01426 66717 54623 7566 0873 9923 8862 8231 5331 395278154 166123 328122 977351Kymenlaakso40 34525 76619 48419 6275 2262 9314 4322 6881 1481 204175152 635123 379123 026353Etelä-Karjala27 75915 97220 03513 9613 9641 4392 8552 0851 11383697110 68790 41890 116302Keski-Suomi46 26522 41740 02617 14711 1206 9625 2545 0493 5991 542242197 538160 106159 623483Etelä-Pohjanmaa19 69012 20955 28121 3127 1032 3963 7042 4012 0551 545185152 638128 185127 881304Pohjanmaa20 40353 42815 7929 5062 6253 4091 9251 5421 135413143131 449110 572110 321251Satakunta45 67822 24531 36626 5909 1138 4514 7443 7721 7912 085321191 434156 661156 156505Pirkanmaa75 41052 24336 61150 50815 93314 54711 4607 2602 9165 714982333 374274 420273 584836Keski-Pohjanmaa7 9418 25017 0174 0452 8581 4151 2788896195855252 89445 08144 949132Pohjois-Pohjanmaa43 99026 72576 27819 98716 6379 2745 6585 9841 4271 835493252 472208 853208 288565Lappi26 54312 85654 86210 1776 2007 1742 8063 543674839474151 563126 563126 148415Ahvenanmaa1 41210 4598621484910816805914618 88513 27013 21357 Lähde: European Election Database 

Toinen kierros
Maakunta Martti Ahtisaari Elisabeth RehnÄänestäjien  määräÄänet Hyväksytyt äänet Hylätyt äänet Etelä-Savo56 90450 551135 687107 966107 455511Pohjois-Savo85 21872 608199 494158 527157 826701Pohjois-Karjala61 23945 910136 007107 648107 149499Kainuu31 19024 94472 98256 52156 134387Uusimaa405 872350 232903 287759 479756 1043 375Itä-Uusimaa24 44530 79565 49755 40955 240169Varsinais-Suomi156 749118 022333 960276 025274 7711 254Kanta-Häme61 19344 596127 679106 316105 789527Päijät-Häme71 54652 574154 166124 720124 120600Kymenlaakso74 89850 008152 635125 440124 906534Etelä-Karjala50 66739 902110 68791 00890 569439Keski-Suomi93 63765 665197 538160 106159 302804Etelä-Pohjanmaa46 70676 407152 638123 899123 113786Pohjanmaa41 26571 028131 449112 656112 293363Satakunta94 84462 493191 434158 070157 337733Pirkanmaa164 619109 400333 374275 349274 0191 330Keski-Pohjanmaa18 14425 97752 89444 33244 121211Pohjois-Pohjanmaa104 482101 687252 472207 109206 169940Lappi67 19655 695151 563123 570122 891679Ahvenanmaa2 53111 45018 88414 02813 98147 Lähde: European Election Database 

Ehdokasasetelma 
Ensimmäisellä kierroksella ehdokkaita oli yksitoista: seitsemän puolueiden asettamaa ja neljä vaalioikeutettujen henkilöiden muodostamien valitsijayhdistysten asettamaa ehdokasta. 
Ehdokkaiden valinnassa oli poikkeuksellista se, että puolueiden järjestämiin esivaaleihin saivat ensimmäisen ja toistaiseksi myös viimeisen kerran osallistua muutkin kuin puolueen jäsenet. Tämä toi ehdokasasetteluun yllättäviä ja ennakoimattomia piirteitä. Näkyvintä tämä oli SDP:n esivaalissa, jossa politiikan ulkopuolelta tullut valtiosihteeri Martti Ahtisaari voitti yllättäen puolueen entisen puheenjohtajan ja moninkertaisen pääministerin Kalevi Sorsan. SDP:n ulkopuolisten äänestäjien uskottiin auttaneen Ahtisaaren voittoon. Samankaltainen tilanne koettiin Kansallisessa Kokoomuksessa, jossa puolueen puheenjohtaja ja ulkomaankauppaministeri Pertti Salolainen hävisi eläkkeelle jääneelle Helsingin ylipormestarille Raimo Ilaskivelle.

Suomen Keskustan ehdokas oli entinen puheenjohtaja Paavo Väyrynen, Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustaja Sulo Aittoniemi, Vasemmistoliiton puheenjohtaja Claes Andersson, Suomen Kristillisen Liiton puheenjohtaja Toimi Kankaanniemi ja Ruotsalaisen Kansanpuolueen puolustusministeri Elisabeth Rehn. Eduskuntapuolueista Liberaalinen Kansanpuolue ja Vihreä liitto eivät asettaneet vaaliin omia ehdokkaita. Valitsijayhdistysten  ehdokkaina olivat entiset keskustalaiset ministerit Keijo Korhonen ja Eeva Kuuskoski, tutkija Pekka Tiainen sekä psykologi ja muusikko Pertti Virtanen. Helsingin vaalipiirin keskusvaalilautakunta vahvisti ehdokasasettelun marraskuun lopussa 1993.

Presidentinvaalin aikaan oli tulossa ajankohtaiseksi Suomen jäsenyys Euroopan unionissa. Presidenttiehdokkaista jäsenyyttä kannattivat varauksetta Ahtisaari ja Rehn, eräin varauksin Ilaskivi, Kuuskoski ja Väyrynen. Muut ehdokkaat – erityisen jyrkästi Korhonen ja Tiainen – vastustivat jäsenyyttä. Kaikki ehdokkaat kannattivat neuvoa-antavaa kansanäänestystä jäsenyydestä, mutta äänestyksen tulosta haluttiin pitää sitovana. EU-jäsenyyden vastustajat torjuivat myös Suomen jäsenyyden sotilasliitto Natossa ja ns. rauhankumppanuuden sen kanssa, kun taas EU-jäsenyyden puoltajat halusivat jättää portin auki mahdolliselle Nato-yhteistyölle. Useimmat ehdokkaat kannattivat laajoja presidentin valtaoikeuksia, mutta Andersson ja Kuuskoski olivat valmiita merkittäväänkin valtaoikeuksien supistamiseen. 

Ehdokkaiden keskinäinen väittely ja vaaliin liittynyt julkinen keskustelu ajautuivat kuitenkin useaan otteeseen sellaisiin seikkoihin, joilla ei ollut mitään tekemistä presidentin tehtävien ja itse presidentinvaalin kanssa. Syksyllä 1993 julkaisemassaan kirjassa Paavo Väyrynen syytti Martti Ahtisaarta YK:n alaiseen, Helsingissä toimineeseen Wider-instituuttiin liittyneiden taloudellisten epäselvyyksien salailusta. Ahtisaari kiisti kiivastuneena Väyrysen syytökset, mutta keskustelu instituutin ympärillä jatkui koko syksyn. Pari kuukautta kestäneen väittelyn jälkeen Väyrynen ja Ahtisaari pääsivät Väyrysen julkisessa kirjeessään ehdottamaan sovintoon. Keskustelua kuumensi osaltaan Pentti Sainion kirja Operaatio Ahtisaari, jossa Ahtisaarta kohdeltiin armottomasti. Kirjan innoittamana tehtiin selvityspyyntöjä oikeuskanslerille ja eduskunnan oikeusasiamiehelle, mutta nämä totesivat Ahtisaarta vastaan esitetyt syytökset aiheettomiksi.

Muuta vuoden 1994 presidentinvaaliin liittyvää

 Vuoden 1994 presidentinvaalista lähtien tasavallan presidentti on voinut olla toimessaan vain kaksi peräkkäistä kautta. Koska laki muutettiin Mauno Koiviston toisella presidenttikaudella, hän olisi voinut halutessaan pyrkiä kolmannelle kaudelle. Koivistoa myös esitettiin ehdokkaaksi, mutta hän kieltäytyi ja esitti perusteluksi halun yhdenvertaisuuteen seuraajiensa kanssa.
 Pertti "Veltto" Virtanen kertoi jälkeenpäin, että hän halusi vain kokeilla, miltä tuntuu olla presidentinvaalissa ehdokkaana. Pitkälti presidentinvaalissa saamansa julkisuuden avulla hän nousi eduskuntaan vuoden 1995 vaaleissa, mutta putosi sieltä seuraavissa vaaleissa.
 Pekka Tiainen on kaikkien aikojen vähiten ääniä saanut suomalainen presidenttiehdokas. Vaikka valitsijayhdistys oli ennen vaaleja kerännyt laissa vaadittavat 20 000 kannattajan nimet saadakseen hänet ehdokkaaksi, vaaleissa hän sai vain 7 320 ääntä. Tämä herätti keskustelua siitä, pitäisikö ehdokkaaksi pääsyn kynnystä nostaa esimerkiksi 50 000 kannattajaan.
Paavo Väyrynen ilmoitti putoamisensa toiselta kierrokselta johtuneen ”mediapelistä”. Todennäköisempi syy oli kuitenkin keskustalaisten Keijo Korhosen ja Eeva Kuuskosken ehdokkuus. He veivät osan keskustalaisten äänistä, joiden olisi voinut kuvitella menevän ainakin osittain Väyryselle, jos hän olisi ollut ainoa keskustalainen ehdokas.
Martti Ahtisaaren arvioitiin saaneen voittoonsa tarvitsemat ratkaisevat äänet televisioesiintymisensä ansiosta hänen vierailtuaan puolisonsa Eeva Ahtisaaren sekä Elisabeth ja Ove Rehnin kanssa Joel Hallikaisen ja Timo Koivusalon juontamassa Tuttu Juttu -ohjelmassa juuri ennen vaalin toista kierrosta. Mitä-Missä-Milloin 1995, s. 433.
Vuoden 1994 presidentinvaali on ainoa Suomen presidentinvaali, jossa ehdolla ei ole ollut yksikään Suomen pääministeri – istuva, entinen tai tuleva. Yksikään ehdokas ei myöskään ollut ennen vaalia tai sen jälkeen toiminut eduskunnan puhemiehenä tai Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä.
Presidentinvaaleihin ehdolle pyrki myös lahtelainen ekonomi ja keskiolutpubin isäntä Jyrki J. Karhunen (s. 1962), mutta hän vetäytyi ehdokkuuden tavoittelusta, koska hänen tukiryhmänsä keräämistä kannattajakorteista löytyi tuhansia tyhjiä tai asiattomia kortteja.
Ehdokkaaksi pyrki maanpaostaan Floridasta käsin myös huonolaatuisista vesiränneistä, niiden lainvastaisista myyntimenetelmistä sekä kymmenien miljoonien markkojen konkurssi- ja veropetossyytteistä tunnetuksi tullut Hehkumuovi-yrittäjä Markus Ylipelkonen.
Vaalien jälkeen joukko Elisabeth Rehnin tukijoita perusti Uusi Tasavalta -nimisen poliittisen liikkeen, jonka oli tarkoitus osallistua seuraavan vuoden eduskuntavaaleihin. Ryhmään kuuluivat muun muassa kirjailija Anja Kauranen sekä toimittajat Saska Saarikoski, Uma Aaltonen ja Päivi Istala.
Muutama viikko Ahtisaaren virkaanastumisen jälkeen, maaliskuun lopulla 1994, Suomen Maaseudun Puolueen presidenttiehdokkaana ollut Sulo Aittoniemi erosi SMP:n eduskuntaryhmästä ja liittyi sitoutumattomana Keskustan eduskuntaryhmään.Mitä Missä Milloin 1995, s. 69.

 Lähteet 

Kirjallisuutta


Aiheesta muualla

 Doria.fi − Presidentinvaalit 1994, tilastokeskuksen julkaisu

Luokka:Vuoden 1994 vaalit
1994
Luokka:Suomen politiikka 1990-luvulla