Palkokasvit

pienoiskuva|Pavut, linssit ja kikherneet ovat palkoviljoja.
pienoiskuva|Maapähkinöitä.

Palkokasvit ovat hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluvia kasveja, joiden hedelmä on palko. Monia palkokasveja voidaan käyttää ihmisravinnoksi.    

Palkoviljat ovat ravinto- ja rehukäyttöön viljeltyjä palkokasveja, joihin kuuluvat esimerkiksi herne, linssit ja pavut. Palkoviljat ovat tyypillisesti keittäen kypsennettäviä ravintokasveja. Esimerkiksi maapähkinää ei ole ollut tapana lukea palkoviljaksi, vaikka se onkin ihmisravinnoksi viljelty palkokasvi. 

Soijapapu on taloudellisesti tärkein palkokasviRousi, s. 142. 

Palkokasvit ovat keskeisiä maanviljelyn kannalta, mikä perustuu ennen kaikkea niiden edulliseen typpi­talouteen. Tämä mahdollistaa  niiden käytön esimerkiksi maan­parannukseen.   

Ennen nimitystä palkokasvit käytettiin oletetusta kaksi­sirkkaisiin kuuluvasta lahkosta, jota joskus pidettiin myös ala­lahkona ja joka jaettiin kolmeen heimoon: (Papilionaceae (hernekasvit), Mimosaceae ja Caesalpiniaceae. Nykyisin näiden kaikkien katsotaan kuuluvan samaan herne­kasvien heimoon, joka kuuluu lahkoon Fabales, ja aikaisemman käsityksen mukaiset suppeammat heimot nykyisin ala­heimoiksi Faboideae (tai Lotoideae), Mimosoideae ja Caesalpinioideae. 

 Käyttö 
Palkokasveja käytetään ihmis­ravintona ja rehuna. Palkoviljaa käytetään yleensä ravinnoksi kuten heinäkasveihin kuuluvaa tavallista viljaa nauttimalla niiden tuleentu­neita kuivia siemeniä. Poikkeuksena tästä muodostavat esimerkiksi tuoreena nautittu herne sekä leikkopapuOsmo Tupeinen: Ruoka-ainetaulukko. 29.-30. painos. Otava 1993., josta syödään myös palot. 

Palkoviljalla on tärkeä ravitsemuksellinen rooli etenkin köyhässä Etelä-Aasiassa, jossa nautitaan henkeä kohti keskimäärin 90 grammaa kypsennettyä palkoviljaa päivässä. 

 Ravintoarvo 
Palkokasvien siemenissä on runsaasti proteiinia varas­toitu­neena sirkka­lehtiin, jotka täyttävät melkein koko siemenen. Palkokasvien proteiini sisältää runsaasti välttämättömiin amino­happoihin kuuluvaa lysiiniä, jota on niukasti tavallisessa viljassa.

Palkokasvit ovat olleet vanhastaan ihmiskunnan tärkeimpiä proteiinin lähteitä yhdessä eläin­kunnan tuotteiden kanssa.  Etenkin palkoviljalla on edelleen suuri merkitys varsinkin niissä maissa, joissa eläin­ravintoa ei ole riittävästi käytettävissä tai joissa (erityisesti Intiassa) uskonnolliset syyt rajoittavat eläin­ravinnon käyttöä. Palkoviljalla on tärkeä ravitsemuksellinen rooli etenkin köyhässä Etelä-Aasiassa.

Eräät paljokasvit, kuten soijapapu ja maapähkinä, sisältävät runsaasti rasvaa. 

 Viljelykasvina 

Palkokasveja on viljelty maan­viljelyksen alkuajoista saakka. Lähes jokaisella alueella, jossa maanviljelys mahdollisesti on keksitty itsenäisesti, on viljelys­kasvien valikoimaan alusta lähtien sisältynyt myös yksi tai useampi palko­kasvi: Lähi-idässä herne ja linssiRousi, s. 120, 123, Intiassa hyasinttipapu sekä musta ja vihreä mungopapu, Kiinassa soijapapu, adsukipapu ja mungopapu, Länsi-Afrikassa pitkäpapu, Väli-Amerikassa tavallinen papu, arizonanpapu ja ruusupapu sekä Andeilla limanpapu ja maapähkinä.

Palko­kasvien tärkeä merkitys viljelys­kasveina perustuu ennen kaikkea niiden edulliseen typpi­talouteen. Niiden juurissa on Rhizobium-suvun bakteereita, jotka kykenevät sitomaan ilmasta typpeä ja valmistamaan siitä amino­happoja, joita isäntä­kasvi kykenee käyttämään hyväkseen. Tämän vuoksi niiden viljelyksessä ei yleensä tarvita typpi­lannoitteita. Samasta syystä niitä voidaan käyttää myös maan­parannukseen kyntämällä niiden vihreä kasvusto maan alle tai viljelemällä niitä vuoroviljelyssä viljojen kanssa

 Tuotanto 

Tärkeimpien palkokasvien sato koko maailmassa keskimäärin vuosina 1993–1995Rousi, s. 123, 145

 Kasvi  Tieteellinen nimi  Sato (miljoonia tonneja)  Viljelyala (miljoonia hehtaareja)  Tärkeimmät tuotantoalueet Soijapapu  Glycine max  125,7  62,0  Yhdysvallat, Brasilia, Kiina, ArgentiinaRousi, s. 144 Maapähkinä  Arachis hypogaea  33,7  32,1  Kiina, Intia, Yhdysvallat, monet Afrikan ja Aasian maatRousi, s. 149 Papu  PhaseolusRousi, s. 123, 128; Pavuiksi on tässä laskettu kaikki Phaseolus-suvun viljellyt lajit, joista tärkein on tarhapapu, Phaseolus vulgaris  17,4  26,5  Intia, Brasilia, Kiina, Meksiko, Yhdysvallat; vihreitä papuja tuottavat eniten Kiina, Turkki ja monet Euroopan maat Herne  Pisum sativum  13,8  7,9  Ranska, Ukraina, Venäjä, Kiina, Kanada, YhdysvallatRousi, s. 122 Kahviherne (kikherne)  Cicer arietinum  7,3  10,4  IntiaRousi, s. 128 Härkäpapu  Vicia faba  3,7  2,9  Kiina, Egypti, EtiopiaRousi, s. 126 Linssi  Lens culinaris  2,8  2,4  Välimeren maat, Intia, KanadaRousi, s. 125

Edellä lueteltujen lisäksi ainakin paikallisesti merkittäviä, ihmis­ravinnoksikin viljeltyjä palko­kasveja ovat lehmänpapu (Vigna unguiculata), mungopapu (Vicia radiata) ja adsukipapu (Vicia angularis)Rousi, s. 133–134 sekä trooppiset kyyhkyherne (Cajanus cajan), siipipapu eli goanpapu (Psophocarpus tetragonolobus), hyasinttipapu (Dolichos lablab) ja Canavalia ensiformis.Rousi, s. 134–135 Rehuksi viljellään laajalti myös muun muassa apiloita (Trifolium), lupiineja (Lupinus) ja mailasta (Medicago).Rousi, s. 119

 Kulutus 
Etelä-Aasiassa syödään keskimäärin yli 90 grammaa kypsää palkoviljaa päivässä henkeä kohti, mikä on selvästi enemmän kuin muissa maanosissa. Afrikassa, Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa, Etelä-ja Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa sitä syödään alle 30 grammaa päivässä. Japanilaiset nauttivat keskimäärin 60 grammaa palkokasveja päivässä.

Suomessa syödään 13 grammaa palkoviljaa päivässä17.5.2023
Politiikkasuositus: Kotimaiset palkokasvit edistävät kestävää ruokajärjestelmää. https://www.luke.fi/fi/uutiset/politiikkasuositus-kotimaiset-palkokasvit-edistavat-kestavaa-ruokajarjestelmaa-0. 

 Ravintoarvot 

 Makroravinteet 
Palkoviljojen siemenet sisältävät tyypillisesti runsaahkosti hiilihydraattia ja proteiinia. Joidenkin palko­kasvien kuten soijapavun ja maapähkinän siemenissä on myös runsaasti rasvaa.

 Suojaravinteet 
Palkokasvit sisältävät merkittävästi folaattia. Valkeissa pavuissa on myös runsaasti kaliumia. 

Pavut ja herneet sisältävät lisäksi runsaasti rautaa. Rauta esiintyy niissä kuitenkin eläinkunnan tuotteiden rautaa huonommin imeytyvänä nonhemirautana (Fe3+). Pavut sisältävät lisäksi runsaasti raudan imeytymistä heikentävää fytaattia.Dietary Determinants of and Possible Solutions to Iron Deficiency for Young Women Living in Industrialized Countries: A Review. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC4179187/ Elimistö kykeneekin hyödyntämään vain noin 2 promillea papujen sisältämästä raudasta.

 Suositukset 
Valtion ravitsemusneuvottelukunta suosittelee palkokasvien nauttimista. Suositus perustuu vuonna 2024 julkaistuun tieteellisten tutkimuskatsausten yhteenvetoon. 

 Terveysvaikutukset 

 Myönteiset 
Palkokasvit sisältävät merkittävästi liukoista ravintokuitua, jonka saanti edistää hyödyllisten suolistomikrobien kasvua. Palkokasvien kuitu monipuolistaa tehokkaasti suolistomikrobistoa, koska se poikkeaa rakenteeltaan muiden kasvikunnan tuotteiden sisältämistä kuiduista. Vuonna 2022 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa havaittiin, että sillä väestönosalla, joka nautti päivittäin 100 grammaa palkokasveja, esiintyi keskimäärin 21 prosenttia vähemmän paksusuolen syöpää kuin niillä, jotka eivät nauttineet lainkaan palkokasveja. Tarkasteltavia tutkimuksia oli yhteensä 29 ja niihin oli osallistunut 1 688 603 henkeä. Tutkimusnäytön AMSTAR 2-NNR-kriteerien mukaan arvioitua tieteellistä todistusarvoa pidettiin kuitenkin alhaisena.

Perunan, riisin, makaronin tai leivän korvaaminen kuivaherneillä, linsseillä tai pavuilla vähentää myös hiukan aterianjälkeistä verensokerin nousuaPulse consumption improves indices of glycemic control in adults with and without type 2 diabetes: a systematic review and meta-analysis of acute and long-term randomized controlled trials. https://link.springer.com/article/10.1007/s00394-021-02685-y.

 Kielteiset 
Palkokasveissa esiintyvät lektiinit ovat myrkyllisiä ja häiritsevät proteiinien käsittelyä ruoansulatuksessa. Papuja on keitettävä tämän vuoksi liotuksen jälkeen painekattilassa tunnin verran. Myös linssejä on keitettävä pitkään.LECTINS IN FOODS AND THEIR RELATION TO STARCH DIGESTIBILITY. Ramona L. Rea, M.Sc., Lilian U. Thompson, Ph.D. and David J.A. Jenkins, D.M. https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/S0271531785801056  Säilykepapujen on havaittu olevan turvallisia, koska niitä on kypsennetty riittävästi.

Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Hernekasvit
Luokka:Viljeltävät ravintokasvit