Pekka Ervast

Petter (Pekka) Elias Ervast (26. joulukuuta 1875 Helsinki – 22. toukokuuta 1934 Helsinki) oli okkultisti ja teosofian uranuurtajia Suomessa.Pekka Ervast. 50-vuotias, Helsingin Sanomat, 24.12.1925, nro 349, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.12.2025 Ervast toimi Suomen Teosofisen Seuran ylisihteerinä vuosina 1907–1917 ja 1918–1919. Vuonna 1920 hän erosi seurasta ja perusti Ruusu-Ristin. Samana vuonna hän oli myös perustamassa Kansainvälisen Yhteis-vapaamuurarijärjestön Le Droit Humainin Suomen Liittoa.

Ervast yhdisti teosofiaan suomalaiskansallista mystiikkaa sekä tolstoilaisuutta.

Lapsuus ja nuoruus
Petter Elias Ervastin vanhemmat olivat asessori, rautateiden tilastollisen osaston johtaja ja filosofian maisteri Petter Edvard Ervast (1841–1899) sekä Hilma Nathalia Ervast (o.s. Törnroos 1848–1884). Pekan lisäksi perheeseen syntyi vielä neljä lasta, joista eloon jäivät Gerda (s. 1877) ja Georg (s. 1881). Isän fennomaniasta huolimatta perheen kotikieli oli ruotsi.

Ervastin ihanteena oli 11–12-vuotiaasta alkaen tulla kirjailijaksi. Pekkaa opetti aluksi äiti, mutta tämän kuoleman jälkeen hän aloitti 1885 koulunkäynnin Helsingin Suomalaisessa Alkeisopistossa (Helsingin Normaalilyseo). Ervast pääsi ylioppilaaksi toukokuun 19. päivänä 1893. Syksyllä hän ilmoittautui opiskelemaan Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteelliselle osastolle, mutta jätti opinnot kesken tutustuttuaan 1894 erään ylioppilastoverinsa välityksellä teosofiaan. Ervastin mielestä ratkaisu elämän ja olemassaolon arvoituksille oli haettava muualta kuin tavallisista yliopistollisista opinnoista ja hän ryhtyi tutkimaan teosofiaa. Mela, Aimo: Pekka Ervast (1956), s. 46

Uskonnollinen valaistuminen

Ervast tutustui teosofiaan tammikuussa 1894. Hänet hyväksyttiin Skandinaviska Teosofiska Samfundetin jäseneksi 17. lokakuuta 1895. Hakemuksen hän oli tehnyt isänsä suostumuksella, koska oli alaikäinen. Käsityksen omasta tiestään Ervast sai 13. lokakuuta 1896 kokemansa uudestisyntymiskokemuksen kautta. Hän oli omaksunut Leo Tolstoin esittämän vuorisaarnan mukaisen elämänymmärryksen, jonka mukainen elämä johdatti hänet hänen käsityksensä mukaan Kristus-kokemukseen:Ervast, Pekka: Ruusu-Ristin syntysanat Suomessa (1987), s. 70. 

Asema teosofisessa liikkeessä

Ervast toimi luennoitsijana Ruotsissa 1900–1901, mutta katsoi kuitenkin paikkansa olevan Suomessa ja opiskeli huonosti hallitsemaansa suomen kieltä. Vuosikymmenen alussa hän esitelmöi ja kirjoitti työväenliikkeen tapahtumissa ja lehdissä sekä teki yhteistyötä Matti Kurikan kanssa. Ervast oli Kurikan johtaman Suomen Sosialistisen Reformipuolueen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä eduskuntavaaleissa 1907.; 

Kun Teosofisen Seuran Suomalainen Osasto vuonna 1907 perustettiin, tuli Ervastista sen ylisihteeri. Hän johti myös teosofista kirjakauppaa ja kustannusliikettä.

Ajan myötä Annie Besantin johtaman Teosofisen liikkeen ja sen suomalaisen osaston välille syntyi erimielisyyksiä. Ratkaiseviksi kiistakysymyksiksi nousivat toisaalta Krishnamurtin mahdollinen maailmanopettajuus sekä suhtautuminen ensimmäiseen maailmansotaan. Besantin johtama liike katsoi Saksan edustavan sodassa "mustia voimia", minkä perusteella oli oikein tukea ympärysvaltoja. Käsitys oli ristiriidassa Ervastin pasifistisen näkemyksen kanssa. Ervast uskoi myös maailmanopettajan tuloon mutta jätti henkilöllisyyden auki. J. R. Hannulan myöhemmän ilmoituksen mukaan kyseessä oli Ervast itse. Ervast suhtautui myötämielisesti myös Rudolf Steineriin, joka hänkin irtautui teosofisesta liikkeestä ja perusti antroposofian.

Erimielisyyksien johdosta Ervast perusti Teosofisen Seuran sisälle yksinomaan henkisiin asioihin keskittyvän Okkultisen Osaston, erotuksena yhteiskunnallisiin ja poliittisiin asioihin sekaantuneesta osasta.Tietäjä 6/1920, s. 242–243. Okkultisen Osaston ulkopuolelle jääneet jäsenet eivät kuitenkaan hyväksyneet jakoa vaan syyttivät Ervastia seuran hajottamisesta. Vastustuksen vuoksi Ervast kannattajineen irtautui Teosofisesta Seurasta ja perusti 14. marraskuuta 1920 Ruusu-Ristin. Jyväskylään rakennettiin oma temppeli, ja Helsingissä alkoi toimia Kulmakoulu, jonka säätiötä Ervast johti.

Ervastilla oli myös tavoite uudistaa vapaamuurarijärjestöä mutta hän ei saanut kannatusta ja ruusuristiläiset loosit irtautuivat yhteisvapaamuurariudesta 1925–1927.

Ervast kirjoitti 1920-luvun puoliväliin mennessä lähes 60 teosofiaa koskevaa suomen ja ruotsinkielistä teosta, minkä lisäksi hän julkaisi joukon suomennoksia ja ruotsinnoksia eri kielistä. Huomattavimpia hänen teoksistaan olivat 1901 ilmestynyt Valoa kohti, joka sai Suomalaisen Kirjailijaliiton palkinnon, Mitä on kuolema, Suuret uskonnot, Kalevalan avain, Teosofian sanoma nykyajalle, Christosophia, Uudestisyntyvä Suomi ja romaani Haaveilija. Vuodesta 1905 lähtien hän julkaisi omaa aikakauslehteä, joka aluksi ilmestyi Omantunnon nimellä, mutta nimeksi muutettiin 1907 Tietäjä. Lehti ilmestyi vuodesta 1920 lähtien Ruusu-Risti-nimisenä kuukausijulkaisuna. Kun Suomen Teosofinen Seura perustettiin 1907, valittiin Ervast seuran pääsihteeriksi ja hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1917 saakka. Seuran sisällä esiintyneiden erimielisyyksien vuoksi Ervast perusti 1920 uuden teosofisia tarkoitusperiä ajavan seuran nimellä Ruusu-Risti, Suomen salatieteellinen tutkimusseura, joka jäsenmäärältään kasvoi 1920-luvulla yhtä suureksi Suomen Teosofisen Seuran kanssa. Ervast oli Suomen Teosofisen Seuran kunniajäsen. 
Ervast hoiti myös varsin laajaksi kasvanutta teosofista kustannusliikettä. Vuosina 1908–1917 hän oli Teosofisen kirjakaupan ja kustannusliikkeen yksinomistaja ja hoitaja ja vuosina 1917–1919 Kustannusosakeyhtiö Tietäjän toimitusjohtaja. Hän teki teosofisissa tarkoituksissa useita opinto- ja esitelmämatkoja Ruotsiin, Norjaan ja Englantiin. Hänen vuosina 1899–1903 Ruotsiin tekemänsä esitelmämatkat herättivät siellä niin suurta huomiota, että hänet aiottiin kokonaan kiinnittää Ruotsin teosofisen liikkeen palvelukseen ja siinä tarkoituksessa valmistettiin hänelle työohjelma. Ervast toimi lisäksi teosofisena puhujana ja yli 20 vuoden ajan hän piti Helsingissä talvikuukausina säännöllisiä sunnuntailuentoja.

Tattarisuon tapaus
Tattarisuon tapauksen yhteydessä vuonna 1931 ruusuristiläisiä ja vapaamuurareita syytettiin Tattarisuon lähteestä löytyneiden ihmisten ruumiiden silpomisesta. Syytösten takana oli etenkin suojeluskunta-aktivisti Paavo Susitaival. Myös Ervast oli pidätettynä. Tapaus ratkesi loppukesästä 1932, kun ilmeni, ettei vapaamuurareilla ollut tekemistä rikoksen kanssa. 

 Ervastin perintö 
Ervastin ruumis siunattiin Ruusu-Ristin temppelissä Helsingissä 27. toukokuuta 1934 ja poltettiin krematoriossa 29. toukokuuta 1934. Ervastin kuoleman jälkeen hänen työtoverinsa J. R. Hannula alkoi julistaa Ervastin olevan Buddhaan ja Kristukseen verrattava opettaja. Seuraajat irtosivat Ruusu-Rististä omaksi Kristosofia-uskonnoksi. Ervastilaisuutta edustaa lisäksi Ihmisyyden tunnustajat -liike.

Pekka Ervastilla oli Jaakko Liukkonen -niminen kasvattipoika, joka oli syntynyt Hankasalmella 1895. Ervasti ja Liukkonen hankkivat Lopen Pilpalasta pienen maatilan, jossa he asuivat vuodesta 1924 lähtien Liukkosen hoitaessa tilaa. Liukkonen jatkoi tilan viljelyä Ervastin kuoltua. Liukkosen vaimon kuoltua hänen raha-asiansa alkoivat kuitenkin mennä hunningolle. Liukkonen ja hänen 9- ja 5-vuotiaat tyttärensä kuolivat helatorstaina 1939 tulipalossa joka tuhosi Liukkosen Lopen Tevännänkylässä sijainneen Saarenmaa-nimisen huvilan. Liukkonen oli sytyttänyt huvilan palamaan ja ampunut sitten tyttärensä ja itsensä. Tulipalossa tuhoutui myös Ervastin laaja tieteellinen kirjasto ja useita taideteoksia.Yrjö Varpio : Suvun musta lammas. Herman Hesekiel Holmströmin elämä. Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, Helsinki 2017, sivu 130Järkyttävä tulipalo Lopella. Huvilanomistaja ja hänen kaksi tytärtään saivat surmansa, Helsingin Sanomat, 20.05.1939, nro 133, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

 Tuotanto 
Ervast oli tuottelias kirjailija ja esitelmöitsijä, joka julkaisi elinaikanaan 70 omaa teosta. Ensimmäisen romaanikäsikirjoituksensa Röfvarbandet (208 sivua) Ervast kirjoitti jo 13-vuotiaana vuonna 1888. Varsinaisen uransa alkuvaiheissa hän kirjoitteli sanomalehtiin ja toimi myöhemmin Omatunto-lehden toimitussihteerinä vuosina 1905–1907, Tietäjä-lehden toimittajana 1908–20 ja Ruusu-Risti-lehden toimittajana 1921–1934. Ervastin ensimmäinen suomenkielinen kirja Valoa kohti ilmestyi vuonna 1901. Hän myös suomensi runsaasti ulkomaista teosofista kirjallisuutta ja avusti Väinö Valvannetta H. P. Blavatskyn Salaisen opin I osan käännöstyössä.

Monet Pekka Ervastin kirjoista perustuvat hänen pitämiensä esitelmien pikakirjoituksiin.

 Ajatuksen ja käden parantava voima, 1924
 Alempi ja ylempi jooga, 1923
 Avioliitto ja lapsen kasvatus, 1947
 Bergspredikan, 19??
 Christosophia, 1924
 Christosophian peruskysymyksiä II     
 Christosophian peruskysymyksiä III    
 Christosophisia peruskysymyksiä I   
 Den Hemliga Läran
 Det allmänna broderskapet
 Det gifves ingen religion högre än sanningen
 Die Bergpredigt
 Döden
 Eetteriruumis, 1992
 Elämää kuoleman jälkeen, 1993
 Enkelein lankeemus, 1907
 Epistola N:o 14, 1985
 Eräs Kristuksen lauselma, 1904
 Esitelmiä eetteriruumiin kehityksestä 1926–1927
 Esoteerinen teosofia
 Esoteeriset koulut ja okkultinen maailma, 1979
 Esoteerisia opetuksia, 2005
 Eurooppalaisia näköaloja, 1933
 Eversti Ansamaa, 1918.
 Eväitä matkalle, 1949
 Fantasi och värklighet, 2006
 Framtíðar trúarbrögð, 1903
 Framtidens religion
 Glück und Freiheit
 Gnostikot, 1942
 Haaveilija, 1902.
 Har teosofien något att lärä oss kristna
 Helsingin esitelmiä talvella 1927–1928
 Henkimaailma ja kuolemanjälkeinen elämä
 Henkimaailman salaisuudet ja kuoleman jälkeinen elämä, 1907
 Henkinen kehitys
 Henkiseen tietoon, 1973
 Hiljaisuuden ääni, 1913
 Hjärtesorg
 H. P. B, 1931
 H. P. B. The Sphinx of the XIXth Century
 H. P. Blavatsky ja hänen teosofiansa, 1932
 H. P. Blavatskyn esoteerisia opetuksia
 H. P. Blavatskyn "Salainen oppi"
 H. P. Blavatskysta sananen, 1923
 H. S. Olcottin elämäntyö, 1907
 Ihminen, miksikä itket?, 1897
 Ihmisen synty, 1950
 Ihmiskunnan alkuperäinen kieli ja kirjoitus
 Ihmiskunnan varhaisvaiheita, 1967
 Ihmisyyden uskonto, 1941
 I lekens paradis, 2006
 Isä meidän (kantaatti)
 Itsemurha, 1925
 Jeesuksen rukous, 1966
 Jeesuksen salakoulu, 1915
 Jeesus Kristuksen elämänymmärrys, 1958
 Jeesus Kristus ihmisenä ja jumalana, 1966
 Jeesus Kristus, maailman vapahtaja, 1940
 Jesu Bergspredikan
 Jesu bön, 1905

 Johanneksen evankeliumi, 1944
 Jos mestareita seuraisimme, 1924
 Jumala ja luominen, 1937
 Jumala ja onni, 1923
 Jumalainen suunnitelma ja teosofia käytännössä, 1960
 Jumalan valtakunnan salaisuudet, 1909
 Jälleensyntymisen mysteereitä, 1957
 Jälleensyntymismuisti, 1924
 Kadonnut sana, 1925
 Kalevalaa tutkimaan
 Kalevalan avain, 1916.
 Karma ja sairaudet, 1947
 Kirkko-Ekleesia, 1950
 Kirkonopin teosofia, 1914
 Kiusausten koulussa, 1928
 Kleiner Rosenkreuz-Katechismus
 Kortfattad Teosofisk Uppslagsbok
 Kristinusko ja maailmanrauha
 Kristuksen toinen tuleminen, 1925
 Kristuksen tulemisen salaisuus
 Kristuksen tutkimaton rikkaus, 1930
 Kristus meissä, 1951
 Kuinka soisin maatani hallittavan?
 Kuka auttaa meitä kuolemassa?, 1930
 Kun usko petti, 1903
 Kuolema, 1904
 Kuoleman kunniaksi (kantaatti)
 Laki vaiko evankeliumi?, 1936
 Lohdutus, 2006
 Malenbkii Rosenkreizerobskii katehizis
 Mestarit ja teosofinen liike, 1966
 Mikään uskonto ei ole totuutta korkeampi
 Min väg till sanningens källa
 Mitä jokaisen tulee tietää teosofiasta?, 1919
 Mitä on kristinusko?, 1908
 Mitä on kuolema?, 1904
 Mitä on magia?, 1932
 Mitä on teosofia?, 1909
 Mitä on vapaus?
 Mitä opimme sodasta ja vallankumouksesta?, 1917
 Muinaisen Egyptin salaisuuksia 
 Muistoja menneiltä vuosilta
 Människa, hvi sörjer du?
 Neljä kättä, 1934
 Nostradamus ja Cagliostro, 1961
 Nuorten elämänihanteet, 1952
 Nykyinen asema
 Nykyisen ajan ongelma ja sen ratkaisu, 1945
 Oletko teosofi?, 1909
 Onko Kalevala "pyhä" kirja?, 1918
 Onko totuuden tieto saavutettavissa?, 1924
 Onni ja vapaus
 Paavali ja hänen kristinuskonsa, 1923
 Pahan voittaminen, 1964
 Palaammeko maan päälle?, 1914
 Paulus och hans kristendom
 Pekka Ervast vastaa kysymyksiin
 Pieni Ruusu-Risti-katekismus, 1953
 Puhtauden ihanne, 1991
 Ruusu-Risti ja vapaamuurarius, 1933
 Ruusu-Ristin syntysanat Suomessa, 1929

 Ruusu-Ristin tehtävä
 Ruusuristiläinen elämänymmärrys, 1932
 Röfvarbandet, 2006
 "Salainen Oppi" ja muita kirjotuksia, 1904
 Salaisen Opin "maailmansynty" 
 Salaperäinen ihminen, 1960
 Salaperäisiä ihmisiä, hämmästyttäviä tapahtumia
 Salatiede ja salatieteilijät
 Salatiedettä omin päin, 1914.
 Salatieteilijän sanakirja, 1905
 Sfinksin arvoitus, 1977
 Suomen kansallishaltia, 1913
 Stjärnor, 2006
 Suuret uskonnot, 1911
 Suuri seikkailu, 1934
 Sydänsuru, 1917
 Taide
 Temppeliherrain unelma, 1927
 Teosofia hengen uskontona, 1916
 Teosofia ja Teosofinen Seura, 1904
 Teosofia uskontona, 1898
 Teosofian sanoma nuorille, 1944
 Teosofian sanoma nykyajalle, 1919
 Teosofin som religion 
 Teosofisia muistelmia, 1980
 The Esoteric School of Jesus 
 The Key to the Kalevala
 The Mission of the Theosophical Society
 The Sermon on the Mount or the Key to Christianity
 Tieni totuuden lähteelle
 Tietäjä iänikuinen, 1999
 Tietäjän aarteisto 1–3, 1953–56
 Toimittajalta 1–3, 1985–86
 Tolstoi – aikamme omatunto, 1993
 Totuuden ruumis, 1994
 Tulevaisuuden uskonto, 1988
 Tähtikoulut, 1930
 Uni ja kuolema, 1944
 Uskonnosta ja elämästä, 1903
 Uuden ajan aamunkoitteessa, 1909
 Uudestisyntyvä Suomi, 1924
 Uusi Jumala, 1917
 Uusi uskonpuhdistus, 1953
 Valoa kohti, 1901
 Valoa Pohjolasta, 1938
 Vapaamuurariuden kadonnut sana 
 Vapaamuurarityö, 1993
 Veljeys, 1904
 Veljeysaate ja pahantekijät, 1909
 Vihkimyksen polku ennen ja nyt, 1955
 Viidennen juurirodun dharma
 Viidennen kulttuurin tehtävä, 1995
 Viisi esitelmää, 1908
 Voiko Teosofia opettaa jotain meille kristityille, 2004
 Vuorisaarna, 1925
 Äiti, 1944

Pekka Ervastin kääntämiä kirjoja

 Andra sidan döden (C. W. Leadbeater)
 Buddhalainen katkismus (H. S. Olcott)
 Dhammapada
 Evankeliumien esoteerinen luonne (Blavatsky)
 Johdantoa teosofiaan (Annie Besant)
 Luonteen kasvatus (R. W. Trine)
 Naturlig religion (C. R. Sederholm), 1897
 Suurten mysterioiden avain (Eliphas Lévi)
 Tao-Te-King (Laotse)
 Teosofian avain (Blavatsky)
 Valon Airut (Blavatsky)

 Lähteet 

Kirjallisuus
Ahtokari, Reijo: Salat ja valat. 2000.
Ervast, Pekka: Julkaistut teokset. CD 2006.
 Krohn, Sven: Erään tietäjän elämä. Ruusu-Risti-lehti 10/1925 s. 399–418.
Mela, Aimo: Pekka Ervast. 1956. Teoksen verkkoversio.
Okko, Pekka: Luettelo Pekka Ervastin kirjoista. 1997.
Pekka Ervastin käsikirjoitukset 1888–1893. DVD 2006.

Viitteet

 Aiheesta muualla 

Vapaasti ladattavia Pekka Ervastin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa sekä Project Gutenbergissä.
Pekka Ervast 1875–1934.
Pekka Ervastin teoksia. Teosofia.net.
Ihmisyyden tunnustajat. Ervastin opetuksia käytännössä toteuttava yhteenliittymä
Erik Gullmanin tutkimuksia Pekka Ervastista.
Teosofi Pekka Ervast oli kirjailija ja salatieteilijä. Helsingin Sanomat 13.5.2007 (Internet Archive).


Luokka:Suomalaiset okkultistit
Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset teosofit
Luokka:Vuonna 1875 syntyneet
Luokka:Vuonna 1934 kuolleet