Emajoki

Emajoki () on 99 kilometriä pitkä joki Viron Viljandimaalla ja Tartumaalla, joka laskee Võrtsjärvestä Peipsijärven länsirantaan. Joki on yläjuoksulla Viljandimaan ja Tartumaan rajajokena, mutta virtaa keski- ja alajuoksulla se virtaa kokonaan Tartumaalla.

 Nimen etymologiaa 
Nimen etymologia on johdettu itämerensuomalaisten kielten nimistön tulkinnasta, että nimen etuosa ema- tarkoittaisi äitiä tai suurta. Samanlainen tulkinta on esitetty Velikajasta, joka oli aikoinaan Pihkva Imäjõgi, ja Pärnunjoesta, joka oli vielä 1200-luvulla Emaioga ja Emihoch . Slaavilaisperäisessä nimessä Omovža () on sen jälkiosassa (myös -вжа ~ -въжа ~ -вьжа ~ -выжа) vettä tarkoittava sana, eli joen aikaisempi nimitys on voinut olla myös Emavesi. Vanhoissa kirjallisissa lähteissä joen nimi esiintyy monessa eri muodossa. Niistä voidaan luetella seuraavia: Mater Aquarum (latinaa, vuonna 1211), do Omovže (, vuonna 1234), Embecke (alasaksi, 1388), Emeyokke (1411) sekä Emma ja Emmajöggi (ruotsi, 1690). Latvian kielessä se on toisinaan nimeltään Mētra (äiti).

Väike Emajõgi () laskee Võrtsjärven eteläpäähän ja jokien erottelu suureen ja pieneen Emajokeen on myöhäinen tapa. Tämä johtunee siitä, että jokia on alettu pitää eri jokina.

 Joen kulku 
Emajoen korkeusero Võrtsjärvestä Peipsijärveen on vain 3,6–4,1 metriä, mikä riippuu järvien vedenpinnan korkeuksista. Silti joen keskivirtaus on 3,7 kilometriä tunnissa. Sekä ylä- että alajuoksulla joki virtaa suo- ja luhta-alueiden läpi. Keskijuoksulla joki virtaa laakson kautta, joka on muodostunut viime jääkauden loppuvaiheessa. Laakso on ennen Tartoa kilometrin levyinen ja 20 metriä syvä, mutta kaupungin jälkeen se levenee. Matka Võrtsjärveltä Tartoon on 57 kilometriä ja Tartosta Peipsijärveen 43 kilometriä . Joki on koko matkaltaan varsin herkästi tulviva. Varsinkin keväisin korkeavesi tulvii soille ja pelloille ja uhkaa, tosin harvoin, myös Tarton asuinalueita. Peipsijärven vedenpinnan korkeusvaihtelut, jotka ovat vuosittain parikin metriä, ulottuvat tulvana Tartoon asti ja tulvan takia joen virtaussuunta vaihtuu joskus päinvastaiseksi Võrtsjärvelle asti . Tavallisena keväänä on Emajoen yläjuoksulla takasinvirtausta aina Pedja jõen suistosta Võrtsjärveen. Tätä joen väliaikaista vaihetta kutsutaan ”Järvejõeksi”. Joki on riittävän syvä vesiliikenteelle koko pituudeltaan. Joella liikennöi linjalaivoja ja siinä harrastetaan veneilyä ja melontaa.

Joki alkaa Võrtsjärven koillisrannasta Verevin kylän läheltä. Täällä on joen tulvatasanko tulvaniittyä ja suomaata (Verevi soo). Tulvaniityllä erottuu ilmavalokuvista kuivuneita uomia sekä juoluoita, joiden määrä lisääntyy selvästi Pedja jõen yhtymäkohdan jälkeen . Täällä esiintyy pääuomalle rinnakkaisia uomia, joista osa on katkennut ja osa virtaa edelleen. Tällaiseen sivu-uomaan yhtyy etelästä tuleva Kavilda jõgi. Suomaat jatkuvat Elva jõelle, jossa sijaitsee esimerkiksi suuret Soova soo, Kariste soo ja Lauge soo. Käreveren silta sijaitsee 40 kilometriä Võrtsijärvestä ja täällä alkavat suomaat kaventua. Samalla Emajokeen yhtyvät Laeva jõgi ja Ilmatsalu jõgi. Joki virtaa täällä jääkauden loppuvaiheessa muodostuneessa laaksossa, jossa sillä ei ole tilaa meanderoida leveästi. Emajoki kääntyy koilliseen, missä sen rinnakkaiseen uomaan yhtyy Vooremaalta tuleva Amme jõgi. Sitten Emajoki kaartaa pohjoiseen päin kohti kaakossa sijaitsevaa Tarton kaupunkialuetta, jonka halki se kulkee. Kaupungin kaakkoispuolella se joutuu kosteikkoalueelle, johon virtaavat myös etelästä tulevat Porijõgi ja Savijõgi. Kosteikon itäpuolella levittäytyvät laajat kalankasvatusaltaat, johon Mõra jõgi laskee vetensä. Joen vastarannalla sijaitsee kaksi järvimäistä lahtea, joiden koillispuolella on lisää lampia. Emajoki kääntyy loivasti itä-koilliseen ja seuraa matalaa laaksoa virraten siinä lähes suorana uomana, vaikka sen uoman alkuosassa on kaivettuja oikaisukanavia. Kavastun jälkeen Emajoki joutuu laajalle suoalueelle, jota jatkuu yli 10 kilometriä Peipsijärveen asti. Suolla joen pääuoma haarautuu Koosa jõen haaraksi, johon yhtyy pohjoisesta Lagna jõgi. Eteläiseen pääuomaan yhtyy etelästä tulevat Ahja jõgi ja Kalli jõgi. Kalli jõella on myös oma suora yhteytensä järveen.

Emajoen ensimmäiset 40 kilometriä ovat erämaista suo- ja metsämaata, jossa joen lähelle ei tule montaakaan tietä. Kärevere on alkutaipaleella lähin kylä ja samassa kohdassa joen ylittää Käreveren sillalla Tartoon johtava valtatie 2. Tämän jälkeen joen etelä- että pohjoispuolella kulkee maantiet. Ennen Tartoa pohjoisrannalla sijaitsee Kärknan kylä. Tämä jälkeen joen rannoille ulottuvat Tarton esikaupunkialueen taajamat ja itse kaupunkialue. Joen ylittää Tartossa neljä maantiesiltaa, kaksi jalankulku- ja pyöräilysiltaa ja kaupunkialueen ulkopuolella kehätien silta . Keskustan itäpuolella sijaitsevat Ihasten kaupunginosa sekä Kabinan, Kaagveren ja Luunjan kylät. Aivan alajuoksulla sijaitsevat vielä Mäksan ja Kavastun kylät. Itse suoalueella on enää haja-asutusta.

 Historiaa 
Viime jääkauden loppuvaiheen aikana mannerjäätikön reunan perääntyessä kohti pohjoista paljastui jään alta maaston painauma, johon kerääntyi välittömästi jäätikköjärven vettä. Vesi virtasi aluksi etelää kohti, mutta myöhemmin salmiyhteys sulkeutui Itämeren rannikolle lahden. Vasta boreaalisella kaudella lahti kuroutui maankohoaminen takia itsenäiseksi järveksi, jonka kohdalla sijaitsee nykyään Võrtsjärvi. Järven laskujoki virtasi aluksi länteen. Kun maankohoaminen kallisti maaperää myöhemmin kohti kaakkoa, murtautui Võrtsjärvi itään päin ja nykyisen Emajoen uoma oli syntynyt. Uusi uoma syntyi atlanttisella kaudella Tarkon kautta kulkevaan laaksoon.

Emajoki on Viron ainoa pysyvästi purjehduskelpoinen joki. Se on auttanut keskiajalla Tartoa merkittävästi kasvamaan suureksi hansakauppiaiden kauppapaikaksi. Sieltä voitiin helposti käydä kauppaa Peipsijärven eri osiin sekä Pihkovaan että Novgorodiin. Matka Tartosta Pihkovaan kesti vuonna 1843 12–14 tuntia. Vuonna 1964 alkoi Emajoella reittilinja, jossa venetaksi kuljetti viisi tai kuusi ihmistä kerrallaan ja parhaimmillaan noin 65 kilometriä tunnissa. Reittilinjat kulkivat 1990-luvun alkuun asti. Nykyään matkustajia kuljetetaan lähinnä rentoutumisen merkeissä.

 Luontoarvoja 
Vuonna 1927 Emajoen pituudeksi mitattiin 127 kilometriä. Sen jälkeen on jokea ruopattu ja oikaistu, jolloin nykypituudeksi on tullut 99 kilometriä. Emajoen rannoilla on 102 erilaista juoluaa ja lampea (). Entisiä joen uomia on jäljellä yhteensä 140 hehtaarin verran. Osa niistä on kasvamassa umpeen tai soistuneet, mutta 72:ssa on edelleen pysyvästi vettä.

Joen tilasta on jonkin verran kerätty tietoa jo Neuvostoliiton aikana. Jokeen laskettiin suoraan puhdistamattomina sekä teollisuuden että yhdyskunnan jätevedet. Vesi sisälsi korkeat ravinnepitoisuudet ja se oli sameaa. Joen vesi on kuitenkin puhdistunut 1990-luvulta alkaen, sillä suurten- ja pienten pistekuormittajien vedenpuhdistus on laadukasta ja taajama-alueiden jätevesihuoltoon on kiinnitetty huomiota. Sen sijaan hajakuormitus on 2010-luvulla vielä hoitamatta. Se sisältää haja-asutuksen kuormitusta, viljelymaiden aiheuttamaa kuormitusta ja ojitettujen metsämaiden aiheuttamaa kuormitusta. Pelto- ja metsämaiden ojat tuovat Emajokeen humusta ja hienojakoista maa-ainesta. Emajoen lähiympäristö ei ole enää ongelmana, vaan sivu-uomien tuomat osin puhdistamattomat vedet. Samoin Neuvostoliiton aikaiset sedimentteihin päätyneet myrkyt, jotka ovat siellä edelleen. Veden ravinnepitoisuudet ovat lähellä hyvää arvoa ja joen kunnon arviointia eliötutkimuksin ollaan käytetty vasta 2000-luvulla.

Emajoki virtaa alkupäässään Alam-Pedjan luonnonsuojelualueen läpi. Se on yksi Viron suurimpia luonnonsuojelualueita ja siihen kuuluu Emajoen yläjuoksun lisäksi Pedja- ja Põltsamaa jõen alajuoksut. Myös joen alajuoksulla oleva suoalue on suojeltu (). Joki on ruohikkoinen ja sitä luonnehtivat ulpukka- ja lummekasvustot, mutta siinä on myös uimiseen sopivia hiekkarantoja. Emajoesta on pyydetty yli 40 eri kalalajia. Tärkeimmät lajit ovat hauki, lahna, ahven, särki ja säyne. Yleisiä saaliskaloja ovat myös ankerias, karppi, ruutana, kuha, suutari, made ja turpa. Joessa elää myös toutain, joka on kuitenkin rauhoitettu.

 Emajoen alue 
 Emajoen valuma-alue 

Emajoki kuuluu Suomenlahteen laskevaan Narvanjoen vesistöalueeseen, jonka valuma-alueen pinta-ala on  (km²). Peipsijärvi ja Velikajan valuma-alue muodostavat siinä pääuoma vesistöalueet, joten Emajoki jää sivujoen asemaan. Emajoki on vain  pitkä ja Emajoen valuma-alueen pinta-ala on , josta  ulottuu Latvian puolelle. Valuma-alue muodostaa  osuuden Narvanjoen vesistöalueesta. Jättämällä pois Võrtsjärven valuma-alueen pinta-ala on , tulee Emajoen alueen pinta-alaksi . Emajokeen yhtyy yli 20 jokea ja suurempaa ojaa tai kraavia. Osa sivu-uomista ovat yhtä pitkiä kuin Emajoki. Kymmenen suurimman sivu-uoman valuma-alueiden pinta-alat tekevät yhteensä noin , joka on  Emajoen alueesta.

 Emajoen sivujokia 
Emajoella on yli 20 huomattavaa sivu-uomaa, jotka yhtyvät siihen pohjoisesta ja etelästä. Niiden lisäksi on lukuisa määrä metsien, soiden ja peltomaiden kuivatusojia, jotka laskevat suoraan jokeen. Näistä merkittävimmät on lueteltu alla olevassa taulukossa. ”Joen pituus” tarkoittaa sivu-uoman pääuoman kokonaispituutta. Jos arvon edessä on tähti (*), on kyseessä vain lasku-uoman alajuoksun pituus. ”Virtaamalla” tarkoitetaan sivu-uoman keskivirtaamaa (MQ) ja ”valuma-alue” on sen pinta-ala. Taulukon lähteet on esitetty taulukon alla, ja ne on solukohdennettu rivin oikeassa sarakkeessa riveittäin.
 lasku-uomannimi   pääuomankohta   etäisyysEmajoensuistoon(km) joenpituus(km)  virtaama(MQ)(m³/s)  valuma-alue(km²)  lähteet   Kalli jõgi   3  22   105  2,–,2,2,–,2Ahja jõgi   8  104   1 074  2,–,2,2,–,2Saeveski oja   21  9   20  2,–,2,2,–,2Sääsekõrva oja   23  9   19  2,–,2,2,–,2Agali kraav   23  2   8  2,–,2,2,–,2Luutsna jõgi   28  25   126  2,–,2,2,–,2Porioja   32  5   13  2,–,2,2,–,2Kitseoja   33  17   44  2,–,2,2,–,2Mõra jõgi   34  30   93  2,–,2,2,–,2Savijõgi     2   16  2,–,–,2,–,2Porijõgi   36  44   298  2,–,2,2,–,2Murisoo peakraav   48  9   10  2,–,2,2,–,2Vorbuse kraav   50  2   7  2,–,2,2,–,2Piiroja   54  6   13  2,–,2,2,–,2Amme jõgi   55  58   511  2,–,2,2,–,2Kossardi oja   57  14   32  2,–,2,2,–,2Koolioja   63  8   22  2,–,2,2,–,2Laeva jõgi   63  49   275  2,–,2,2,–,2Ilmatsalu jõgi   64  24   134  2,–,2,2,–,2Karisto oja   68  5   4  2,–,2,2,–,2Elva jõgi   70  82   451  2,–,2,2,–,2Teilma peakraav   73  8   10  2,–,2,2,–,2Kavilda jõgi   76  27   69  2,–,2,2,–,2Sangla peakraav   85  10   40  2,–,2,2,–,2Verevi peakraav   91  7   17  2,–,2,2,–,2Pedja jõgi   93  125  11  2 688  1,–,1,1,1,1Tiksoja    5   10  2,–,–,2,–,2
Lähteet: 1 = tieto luettu joen omasta artikkelista, 2 = Keskkonnaregisteristä virtaveden omista tiedoista.

 Huomautukset 

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Viron joet
Luokka:Tartumaa
Luokka:Viljandimaa
*