Viktor Emanuel III

Viktor Emanuel III (; 11. marraskuuta 1869 – 28. joulukuuta 1947) oli Italian kuningas vuosina 1900–1946. Hän vaati myös Etiopian keisarin (1936–1943) ja Albanian kuninkaan arvonimiä (1939–1943) itselleen.

 Tausta  
Viktor Emanuel III oli Umberto I:n ja Savoijin prinsessan Margherita Teresa Giovannan ainoa avioliitosta syntynyt poika. Hänen lapsuuttaan varjosti sairaus, joka jätti hänen jalkansa niin heikoiksi, että hän käytti ortopedisia tukia. Perhe piti pojan poissa julkisuudesta, minkä vuoksi Viktor Emanuelin lapsuutta on kuvailtu yksinäiseksi. Hänen on kerrottu olleen ujo, mutta perheen asettamien odotusten mukaisesti hän sai sotilallisen koulutuksen. Ennen tätä hän opiskeli kuitenkin kotiopettajien johdolla, ja oli erityisen hyvä kielissä, historiassa ja maantiedossa.

 Perhe- ja yksityiselämä 
Viktor Emanuel meni naimisiin Montenegron Nikola I Petrović Njegošin tyttären Elena Petrovićin kanssa 24. lokakuuta 1896. Parille syntyi viisi lasta. 

Viktor Emanuel oli innokas numismaatikko, joka keräili vanhoja rahoja ja kirjoitti niistä alan lehtiin. Kuninkaan on kerrottu olleen hyväntahtoinen aviomies, rakastava isä ja tunnollinen byrokraatti.

Sairaalloisen lapsuutensa takia Viktor Emanuel oli pituudeltaan vain 153 cm. Pituutensa vuoksi hän sai italialaisilta lempinimen Sciaboletta (). Kuningatar Elena, joka itse oli 180 cm, tapasi kutsua miestään ranskankielisellä nimellä mon petit roi ().

 Valtakausi 
Viktor Emanuel nousi valtaan 29. heinäkuuta 1900 isänsä salamurhan jälkeen. Hän itse oli murhahetkellä risteilyllä Välimerellä vaimonsa kanssa. Viktor Emmanuel oli vielä tuolloin valmistautunut tulevaan rooliinsa huonosti, mutta halusi hoitaa sen parhaansa mukaan. 

Viktor Emanuel III osoitti alkukaudellaan merkkejä demokratian tukemisesta. Hän kuitenkin nimitti 1922 Benito Mussolinin pääministeriksi hylättyään neuvon kieltää fasistien marssi Roomaan. Hän ei myöskään toiminut aktiivisesti fasisteja vastaan, ja hänestä tuli lopulta pelkkä nukkehallitsija.Bauer (1973): s. 35. Hän ei vastustanut julkisesti fasistien rotulakeja 1938, kun monet juutalaiset upseerit tekivät itsemurhan kuollakseen univormussa. Sveitsiläinen historioitsija Eddy Bauer tosin väittää teoksessaan Toinen maailmansota, että kuningas suhtautui kyynisesti Mussolinin hänelle tyrkyttämiin koreisiin arvonimiin.Bauer (1973): s. 37.

Vuonna 1929 Italia ja Pyhä istuin allekirjoittivat lateraalisopimuksen, jonka nojalla Pyhä istuin tunnusti Italian itsenäisyyden ja Rooman sen pääkaupungiksi. Vastineeksi Italia tunnusti Vatikaanivaltion itsenäisyyden. Samana vuonna hän tunnusti Maltan ritarikunnan suurmestarin ruhtinaaksi ja määräsi suurmestaria puheteltavan tittelillä Sua Altezza Eminentissima.

Vuonna 1934 Viktor Emanuel matkusti Italian Somalimaahan, jossa hän juhli 65-vuotispäiväänsä.

 Toinen maailmansota 
Italian joukkojen syrjäytettyä Etiopian keisari Haile Selassien ja Albanian kuninkaan Zogu I:n, Viktor Emanuel III:n asemaa Etiopian keisarina ei kuitenkaan hyväksytty yleisesti.Havas, Lazlo: Miksipä ei, mein Führer, s. 203. Hän luopui arvonimistään Albanian kuninkaana ja Etiopian keisarina vuonna 1943.Montanelli, Cervi: Storia d’italia. RCS, 2003.

Sota tarkoitti pula-aikaa ja yksi tunnettu kahviloissa kuultava loru, jossa kritisoitiin kuningasta, kuului seuraavasti:

Alkuvuodesta 1943 Mussolinin mielenterveys oli alkanut huonontua Italian jatkuvien tappioiden myötä, mitä Mussolini hoidatti kertoman mukaan huumeilla. Tämän seurauksena hän puhui omiaan siitä, miten sotaonni pian kääntyisi. Viktor Emanuel joutui tunnustamaan, että Mussolinin tila oli mennyt huonompaan suuntaan, joskin hän syytti tästä Mussolinin rakastajatarta Clara Petaccia. Myös fastipuolue alkoi kääntyä Mussolinia vastaan ja sen johto alkoi neuvotella kuninkaan kanssa päästäkseen eroon Mussolinista.Mack Smith (1989): s. 302

Viktor Emanuel julisti virallisesti sodan Saksalle 13. lokakuuta 1943. Liittoutuneiden keskuudessa tähän suhtauduttiin tosin varauksella, koska kuningas ei antanut parlamentin äänestää asiasta ensin. Pääministeri Pietro Badoglio sai kuitenkin kuninkaalle uskollisen ja liittoutuneille myötämielisen armeijan kasaan. Italialaisten ja liittoutuneiden välit olivat kuitenkin viileät muun muassa siksi, että Viktor Emanuel oli hyvin tarkka protokollan seuraamisesta, mikä toisinaan aiheutti kiusallisia tilanteita, ja siksi että Viktor Emanuel kieltäytyi luopumasta Etiopian ja Albanian kruunuista, koska katsoi sen olevan ennemminkin parlamentin kuin hänen itsensä päätettävissä.Mack Smith (1989): s. 320–321

 Vallasta luopuminen ja viimesiet vuodet 

Sodan loppua kohden monarkian suosio oli laskussa. Tähän vaikutti myös muun muassa se, että kuningas pakeni maasta syyskuussa 1943. Viktor Emanuel yritti pelastaa monarkian luopumalla kruunusta poikansa Umberton hyväksi, mutta Italiasta tuli tasavalta vuonna 1946 järjestetyn kansanäänestyksen seurauksena.

Viktor Emanuel kuoli maanpaossa Aleksandriassa. Hänet haudattiin alun perin kaupungissa sijaitsevaan Pyhän Katariinan katedraaliin, mutta hänen maalliset jäänteensä siirrettiin Italiaan vuonna 2017. Tämä aiheutti kohun Italiassa, koska Viktor Emanuelin katsottiin legitimoineen Mussolinin aikaisen fasistihallinnon.

 Kunnianosoituksia 

 Italialaiset 

 55x55px Pyhimmän ilmoituksen ylimmän ritarikunnan ritari (suurmstari, 1900)
 55x55px Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan suurristi (suurmstari, 1900)
 55x55px Italian kruunun ritarikunnan suurristi (suurmstari, 1900)
 55x55px Savoijin sotilasansioritarikunnan suurristi (suurmstari, 1900)
 55x55px Savoijin siviiliansioritarikunnan ritari (suurmstari, 1900)
 55x55px Rooman kotkan ritarikunnan suurristi (perustaja ja suurmstari, 1942)

Lähde:

 Albanialaiset 

 55x55px Besan ritarikunnan suurristi (suurmstari, 1939)
 55x55px Skanderbegin ritarikunnan suurristi (suurmstari, 1939)

Lähde:

 Ulkomaalaiset 

 55x55px Pyhän Tapanin ritarikunnan suurristi (Itävalta-Unkari, 1887)
 55x55px Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen ritarikunta ketjulla (Bulgaria)
 55x55px Zvonimirin kruunun ritarikunnan suurristi (Kroatia, 1942)
 55x55px Valkoisen leijonan ritarikunnan 1. luokka (Tšekkoslovakia, 1925)
 55x55px Elefanttiritarikunnan ritari (Tanska)
 55x55px Vapaudenristin 1. luokka siviilijohtajuudesta (Viro)
 55x55px Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta ketjulla (Suomi, 1920)
 55x55px Mustan kotkan ritarikunta ketjulla (Preussi)
 55x55px Hohenzollernin suvun ritarikunnan suurkomentaja (Preussi, 1890)
 55x55px Uskollisuuden ritarikunnan ritari (Baden, 1893)
 55x55px Berthold I:n ritarikunnan ritari (Baden, 1893)
 55x55px Pyhän Hubertuksen ritarikunnan ritari (Baijeri)
 55x55px Valkoisen haukan ritarikunnan suurristi (Sachsen-Weimar-Eisenach)
 55x55px Tuoksuruutakruunun ritarikunnan ritari (Saksi, 1893)
 55x55px Württembergin kruunun ritarikunnan suurristi (Württemberg, 1882)
 55x55px Krysanteemiritarikunnan suurristi (Japani, 1902)
 55x55px Karhuntappajan ritarikunnan 1. luokka (Latvia)
 55x55px Pyhän Kaarlen ritarikunnan suurristi (Monaco, 1890) 
 55x55px Leijonan ja auringon ritarikunnan 1. luokka (Persia, 1902)
 55x55px Virtuti Militarin sotaritarikunnan suurristi (Puola, 1923)
 55x55px Pyhän Andreaksen ritarikunnan ritari (Venäjä)
 55x55px San Marinon ritarikunnan suurristi (San Marino)
 55x55px Chakri-dynastian ritarikunnan ritari (Siam, 1897)
 55x55px Kultaisen taljan ritarikunnan ritari (Espanja, 1878)
 55x55px Kaarle III:n ritarikunta ketjulla (Espanja, 1900)
 55x55px Ikeen ja nuolten ritarikunta ketjulla (Espanja, 1937)
 55x55px Serafiimiritarikunnan ritari (Ruotsi-Norja, 1888)
 55x55px Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi (Ruotsi-Norja, 1891)
 55x55px Kristuksen ylimmän ritarikunnan ritari (Pyhä istuin, 1932)
 55x55px Sukkanauharitarikunnan kunniaritari (Yhdistynyt kuningaskunta)
 55x55px Kuninkaallinen viktorialaisketju (Yhdistynyt kuningaskunta)

 Galleria 

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Italian kuningas 70-vuotias, Helsingin Sanomat, 11.11.1939, nro 305, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Italian kuninkaat
Luokka:Vuonna 1869 syntyneet
Luokka:Vuonna 1947 kuolleet