Kristian II

Kristian II (1. heinäkuuta 1481 – 25. tammikuuta 1559) eli Kristian Tyranni (tansk. Christian 2., ) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuosina 1513–1523 ja Ruotsin sekä samalla koko Kalmarin unionin kuningas vuosina 1520–1521. 

Hän yritti lopettaa kapinamielisyyden Ruotsin aateliston ja kansan keskuudessa Tukholman verilöylyllä, mikä johti Ruotsin vapaussotaan, jossa Ruotsi irtautui lopullisesti Kalmarin unionista. Tämän epäonnistumisen jälkeen hänet syrjäytettiin pian myös Tanskan ja Norjan valtaistuimilta. 

 Suku 
Kristian oli Tanskan kuningas Hannu I:n ja Kristiina Saksilaisen poika.

 Kuningas 
Kristian halusi yhdistää pohjoismaisen unionin pysyvästi. Hän aloitti vuonna 1517 pitkään valmistellun sotaretken Ruotsia ja valtionhoitaja Sten Sturea vastaan. Sture haavoittui taistelussa ja kuoli vuonna 1520. Johtajansa menettänyt Ruotsin ylimystö suostui solmimaan Uppsalassa sopimuksen Kristianin kanssa. Sopimuksessa Kristian lupasi armahtaa kaikki, jotka antautuivat. Samana vuonna Kristian lähetti asevoimia myös Suomeen, jonne siihen asti oli tehty vain hävitysretkiä, ja saikin kaikki Suomen linnat antautumaan.

Kristian kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi 4. marraskuuta 1520. Sen jälkeen hän petti lupauksensa ja surmautti noin 80 Sten Sturea kannattanutta henkilöä niin sanotussa Tukholman verilöylyssä. Surmat tapahtuivat Sturen vuonna 1517 erottaman arkkipiispa Trollen laatimien kerettiläisyyssyytösten varjolla. Ruotsalaiset ovat antaneet Kristianille lisänimen Tyranni, vastaavasti Kristian otti itselleen lisänimen Hyvä.

Kapina Ruotsissa jatkui, ja sen johtoon asettui Kastelholman entinen linnapäällikkö ja Tukholman verilöylyssä kuolleen Eerik Juhananpojan poika Kustaa Vaasa. Hänet nimitettiin Ruotsin valtionjohtajaksi 1521. Yritys palauttaa Ruotsi unioniin vaati veroja, jotka oli kerättävä Norjasta ja Tanskasta. Kristian yritti myös vapauttaa kaupan hansaliiton monopolista ja nosti Tanskan salmien tullimaksuja ja kaappasi useita Alankomaiden laivoja, joiden hän katsoi välttelevän tullia. 

Suhteet Alankomaihin katkesivat, ja Lyypekki liittoutui Kustaa Vaasan kanssa. Kristianin ote Ruotsista kirposi, ja sen kuninkaaksi kruunattiin Kustaa Vaasa vuonna 1523. Tämä merkitsi Kalmarin unionin lopullista päätöstä. Viimein myös Jyllanti kapinoi ja tarjosi Tanskan kruunua Holsteinin herttua Frederikille vuonna 1523. Kristian pakeni Zeelandiin. Suomi siirtyi Tanskan hallinnasta takaisin Ruotsille vuonna 1523, kun Kustaa Vaasa kuninkaaksi kruunauksensa jälkeen julisti Suomen Ruotsin alueeksi.

Kahdeksan vuotta myöhemmin lokakuussa 1531, Kristian yritti valloittaa kuningaskuntansa takaisin, mutta myrsky hajotti hänen laivastonsa Norjan rannikolla, ja Oslon sopimuksessa hän antautui Fredrikille ja vietti 27 vuotta vankeudessa. Hän kuoli tammikuussa 1559.

Zachris Topelius maalaa Maamme-kirjassa tunteellisen eikä täysin puolueettoman kuvan Kristian II:n viimeisistä vuosista:

 Avioliitto ja jälkeläiset
Kristian avioitui vuonna 1515 Habsburg-sukuun kuuluneen espanjalaisperäisen Isabel de Austria y Trastámaran, kuningattarena Elisabet Itävaltalainen kanssa, joka oli Flanderin herttua Filip Komean ja Kastilian kuningatar Johanna Kastilialaisen tytär. 

Hänellä oli myös tunnettu rakastajatar, hollantilaissyntyinen Dyveke Sigbritsdatter, jonka äkillinen kuolema vuonna 1517 järkytti kuningasta. Dyveken äiti Sigbrit Willoms kohosi pian tämän jälkeen Kristianin tärkeimmäksi neuvonantajaksi.

Kristian avioitui 14-vuotiaan Isabellan kanssa joka saapui Kööpenhaminaan vuonna 1515. Tanskalaiset alkoivat kutsua tätä Elisabetiksi. Kristianille ja Elisabetille syntyi kuusi lasta, joista kolme kuoli aivan pieninä.

 Hans (21. helmikuuta 1518 – 2. elokuuta 1532) Tanskan, Norjan ja Ruotsin valtaistuimien perillinen, kuoli 14-vuotiaana

 Filip Ferdinand (4. heinäkuuta 1519 – 1519), kaksospojat

 Maksimilian (4. heinäkuuta 1519 – 1520), kaksospojat

 Dorothea (10. marraskuuta 1520 – 31. toukokuuta 1580), avioitui vuonna 1535 Reinin vaaliruhtinas Fredrik II von Pfalzin kanssa, liitto oli lapseton

 Christina (n. 1522 – n. 1590), avioitui vuonna 1533 Francesco II Sforzan kanssa, ei jälkeläisiä. Avioitui uudelleen vuonna 1541 François I:n Lorrainen herttuan kanssa ja heillä oli jälkeläisiä.

 Kuolleena syntynyt poika (tammikuu 1523)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Ruotsin kuninkaat
Luokka:Tanskan kuninkaat
Luokka:Norjan kuninkaat
Luokka:Vuonna 1481 syntyneet
Luokka:Vuonna 1559 kuolleet