Melu

Melu (arkikielessä meteli) on ääntä, joka koetaan epämiellyttäväksi tai häiritseväksi tai joka on muulla tavoin terveydelle vahingollista tai hyvinvoinnille haitallista.Marja Heinonen-Guzejev, Heikki Vuorinen: Melu, kirjassa H. Mussalo-Rauhamaa, J. Pekkanen, J. Tuomisto, H.S. Vuorinen (toim.): Ympäristöterveys. Kustannus Oy Duodecim, Helsinki, 2020, ss. 70-80.http://savotta.helsinki.fi/halvi/tiedotus/lehti.nsf/e1e392ad852e72f5c225680000404fa8/9cc3a56ec9a4c80ec2257543001e19f3?OpenDocument  Melun voimakkuus ilmoitetaan desibeleinä.

 Määritelmiä 
Suomen lainsäädännössä melu määritellään ääneksi, joka on terveydelle haitallista tai joka merkityksellisesti vähentää ympäristön viihtyisyyttä taikka merkityksellisesti haittaa työntekoa. Toisen määritelmän mukaan melu on ääntä, jonka ihminen kokee epämiellyttäväksi tai häiritseväksi. Melua voidaan pitää myös "ei-toivottuna" äänenä. Melu on eräs päästömuoto. Eri määritelmät katsovat melua eri näkökulmasta. Lainsäädännön määritelmä korostaa yhteiskunnalle aiheutuvaa haittaa, kun taas jälkimmäisissä korostuu melun kokemisen subjektiivisuus. 

Sama ääni voi olla toisen korvissa nautittavaa kuunneltavaa, kun taas toinen aistii sen meluna.Jouko Tuomisto: Onko melu ympäristöterveyskysymys? Yleinen esimerkki on ulkoilmakonsertti, johon monet ostavat pääsylipun voidakseen osallistua, mutta osa lähiseudun asukkaista kokee musiikin meluna.

Altistumisympäristön ja -tilanteen mukaan melu voidaan jaotella asumismeluksi, työpaikkameluksi, vapaa-ajan meluksi ja ympäristömeluksi.

Yleiskielessä meluna ajatellaan esimerkiksi liikenne, tehtaiden aiheuttamat äänet ja naapurimelu huoneistoissa.

 Meluntorjunta 
Meluntorjuntaan käytetään hallinnollisia ja teknisiä toimenpiteitä. Hallinnollisessa meluntorjunnassa melualtistuksen määrää vähennetään muun muassa laeilla ja säännöillä, kuten liikenteen rajoittamisella. Meluntorjuntatekniikka keskittyy melulähteiden ja melun etenemisen vaimentamiseen esimerkiksi äänenvaimentimilla ja rakenteilla, kuten meluesteillä. Jos melulle altistumista ei voida välttää, ihmisten kuulo on suojattava kuulosuojaimilla. Yleisimpiä kuulonsuojaimia ovat korvakäytävään työnnettävät tulpat ja kuppisuojaimet. 

Perustana lainsäädäntö
Meluntorjunnasta säädetään terveydensuojelulaissa, ympäristönsuojelulaissa, ja meluntorjunnasta työpaikoilla määrätään työturvallisuuslaissa. Meluntorjunnan yleinen ohjaaminen kuuluu ympäristöministeriölle ja kunnan tehtävänä on valvoa, ohjata ja edistää meluntorjuntaa alueellaan. Meluntorjunnan asiantuntijaviranomaisina ja -laitoksina toimivat sosiaali- ja terveysministeriö, Kansanterveyslaitos, Työterveyslaitos ja Valtion teknillinen tutkimuslaitos.Valtioneuvoston asetus ympäristönsuojelusta

Meluntorjunnan yleinen päämäärä on terveellinen ja viihtyisä elinympäristö, jossa ei ole meluhaittoja. Eri alueille ja ajankohdille on annettu ohjearvot, ja esimerkiksi asuntojen pihoilla, terasseilla tai parvekkeilla melutaso ei saisi päivällä ylittää 55 desibelin keskiäänitasoa eikä asuinhuoneistojen sisällä 35 desibelin keskiäänitasoa,Valtioneuvoston päätös melutason ohjearvoista (993/1992) mutta todellisuudessa ulkoilman raja-arvot ylittyvät suurella osalla asuinalueista. Melun ja sille altistuvien ihmisten määrään pyritään vaikuttamaan kaavoituksella, jossa etenkin liikenteen ja asumisen sijoittelulla voidaan tehokkaasti vaikuttaa melun määrään. Uudisrakennusten meluntorjuntavaatimukset ovat viime vuosina tiukentuneet huomattavasti. Yleisötapahtumissa kuten elokuvateattereissa tai konserteissa melutaso ei saa hetkellisestikään ylittää 115 desibeliä tai neljän tunnin keskiarvolla 100 desibeliä.  Työpaikoilla melutason ylittäessä 80 desibeliä on työntekijä oikeutettu saamaan kuulonsuojaimet. 

Uusien rakennusten ääneneristysvaatimuksista määrätään Suomen rakentamismääräyskokoelman osassa C1 (Ääneneristys ja meluntorjunta rakennuksessa: määräykset ja ohjeet) vuodelta 1998. Lisäksi asuntojen ym. tilojen melurajoista määrätään sosiaali- ja terveysministeriön Asumisterveysohjeessa vuodelta 2003.

 Liikennemelu
Henkilöauton vauhdin hiljentäminen 60:stä 50:een km/h vähentää melua 2 dB. Äänen kymmenkertaistuminen vastaa 10 dB:n muutosta ja satakertaistuminen 20 dB:n muutosta. Liikenne on yleisin meluaja. Liikenteen melu on 70–90 dB. Melu lisää sepelvaltimokuolleisuutta Euroopassa, mutta määrää on vaikeaa arvioida.WHO: Burden of disease from environmental noise, 2011, s. 101  Maanpinta ja kasvillisuus vaikuttavat äänen etenemiseen. Melu voimistuu, jos este heijastaa ääntä.

Meluongelmien syntyä on tärkeää ehkäistä ennalta. Ongelmien korjaaminen jälkeenpäin on teknisesti vaikeaa ja kallista. Valtioneuvoston päätöksellä Suomi vähentää melua 20 % vuosina 2003–2020. Melupäästöjen pienentäminen on yleensä paras ratkaisu. Autoilua on rajoitettava keskustoissa.Jari Lyytimäki ja Harri Hakala: Ympäristön tila ja suojelu Suomessa, s. 213–215, 218–225. (Gaudeamus, Helsinki.) Ajoneuvojen melupäästöille asetetaan desibelirajat EU:n direktiivissä.

Liikennemeluun vaikuttavat myös tienkäyttäjien asenteet. Kun Liikkuva poliisi ja Liikenteen turvallisuusvirasto tarkastivat Vantaalla elokuussa 2011 moottoripyörien ja mopojen melupäästöjä, ilmeni, että yli puoleen moottoripyöristä oli vaihdettu pakoputki äänenvaimennuksen heikentämiseksi: joka kolmannen moottoripyörän melupäästöt ylittivät sallitun rajan ja näistä joka kolmas ylitti päästörajat törkeästi. Samanlaisia mittaustuloksia saatiin mopoista.

 Melun haittoja 
 Kuulon vaurioituminen 
Melu voi aiheuttaa kuulon heikkenemistä ja tinnitusta. Lyhytaikainen voimakkaalle melulle altistuminen voi aiheuttaa tilapäisen kuulonaleneman ja/tai tinnituksen, joka levon jälkeen palautuu normaalitasolle, tai suoraan palautumattomia kuulovaurioita, joista seuraa pysyvä meluvamma. Pitkäaikainen pienemmällekin melulle altistuminen voi vaurioittaa kuuloa pysyvästi ja jatkuvalle yli 90 desibelin melulle ilman kuulosuojaimia altistuminen aiheuttaa lähes poikkeuksetta pysyvän kuulovaurion. Pysyvät kuulovauriot johtuvat sisäkorvaan aiheutuneista parantumattomista vammoista.  

 Muut terveyshaitat 

Melu koettelee elimistöä silloinkin, kun ihminen ei edes huomaa melua. Melu nostattaa elimistössä stressireaktion, joka kiihdyttää sykettä, supistaa ihon ja sisäelinten verisuonia, lisää stressihormonien eritystä ja muuttaa elimistön rasva-aineenvaihduntaa epäedulliseen suuntaan. Kohonnut verenpaine lisää sydän- ja verisuonitautien riskiä ja tutkimuksissa onkin havaittu selvä korrelaatio asuinalueen melun ja sydäntautikuolleisuuden välillä. Säännöllisesti yli 70 desibelin äänitasoille altistuminen lisää myös mielenterveysongelmia.

Kahdestakymmenestä jopa neljäänkymmeneen prosenttia väestöstä arvioidaan olevan erityisen meluherkkiä. Meluherkkien ihmisten verenpaine nousee voimakkaammin metelissä ja heidän elimistönsä menee muutenkin herkemmin hälytystilaan. Meluherkät nukkuvat huonommin ja kokevat terveydentilansa kehnommaksi. Myös lasten aivot reagoivat meluun herkemmin kuin aikuisten.

 Työperäiset meluhaitat 
Melu on yleisimpiä työperäisiä haittoja ja se aiheuttaa vuosittain lähes tuhat ammattitautia. Yli 85 dB:n melulle altistuvia työntekijöitä arvioidaan olevan 100 000–300 000. Työntekijän suurin sallittu päivittäinen henkilökohtainen melualtistus on 85 dB. Melu lisää tapaturmavaaraa muun muassa vaikeuttamalla työohjeiden ja varoitusäänimerkkien kuulemista.

 Viihtyisyyshaitat 
Edellä lueteltujen terveyshaittojen ohella varsinkin liikenneperäinen melu aiheuttaa yhä lisääntyvästi epäviihtyisyyden kokemista asuinympäristöissä sekä luonnon- ja virkistysalueilla vapaa-aikana. Moottorimelu koetaan usein ongelmaksi etenkin taajamissa, vilkkaasti liikennöityjen teiden varsilla ja lentokenttien ympäristöissä. Toisaalta moottorikäyttöiset harrastusvälineet, kuten moottorikelkat ja -veneet, levittävät melusaastetta myös harvaan asutuille luonnonalueille. Melusaasteen yhä laajemman levinnän vuoksi on jäljellä olevia hiljaisia alueita alettu järjestelmällisesti kartoittaa Suomessakin. Ympäristöministeriö: Hiljaiset alueet

 Meluvammat 
Meluvamman syntyyn vaikuttavat

 melun voimakkuus
 altistusaika
 äänienergian jakautuminen eri taajuuksille
 melun laatu
 yksilöllinen herkkyys.
 Yksilöllinen meluherkkyys vaihtelee, ja joillekuille jo alle 70 dBA:n melu voi aiheuttaa kuulon heikkenemisen.

+Vapaa-ajan harrastusten ja työvälineiden melutasojaTerveyskirjasto.fi Meluvammat  Melun aiheuttaja  Äänen taso Sinfoniaorkesteri30–110 dB(A)Poporkesteri105–120 (jopa 140) dB(A)Rock-konsertti, yleisötiloissa95–115 dB(A)Disko, tanssitiloissa85–100 dB(A)Korvalappustereot80–110 dB(A)Lasten lelut78–108 dB(A)Leikkiaseet143–153 dB(C)Haulikko154–160 dB(C)Paukkuraketit125–156 dB(C)Puutyökoneet90–105 dB(A)Moottorisaha, kivipora100–105 dB(A)

Aikarajat, jonka jälkeen kuulovaurion riski on toistuvassa melualtistuksessa todennäköinen: 

 Melutaso Aika 70 dB  24 h 73 dB  12 h 76 dB  6 h 79 dB  3 h 82 dB  1,5 h 85 dB  45 min 88 dB  22 min 91 dB  11 min 94 dB  6 min 97 dB  3 min
 Melutaso Aika 100 dB  1,5 min 103 dB  45 s 105 dB  22 s 107 dB  11 s 110 dB  6 s 113 dB  3 s 116 dB  1,5 s 119 dB  < 1 s

HUOM! Kuulovaurion voi siis saada myös aikaisemminkin kuin yllä olevassa taulukossa on mainittu, mutta kuulovaurion riski on paljon todennäköisempi vasta yllä mainittujen aikarajojen jälkeen.

 Merkittäviä ympäristömelun lähteitä 
Alla olevaan taulukkoon on koottu tavallisia ympäristömelun lähteitä sekä pääasialliset toiminta-alueet kullekin melulähteelle. Kuten taulukosta käy ilmi, merkittävä osa ympäristömelusta on lähtöisin  liikenteestä ja  kiinteistönhoidosta. Huomattavin osa kaikista ympäristömelun lähteistä liittyy  vapaa-ajan toimintoihin. 

melulähdetärkeimmät toiminta-alueetliikennetienpitorakennus-toimintakiinteistön-hoitomaatalous ja metsänhoitovapaa-ajan-toiminta kevyt autoliikenneXX linja-autotXX raitiovaunutXX kuorma-autotX lentoliikenneXX moottoripyörätXX mopeditXX traktoritXXX tieauratX pyöräkuormaajat ja kaivinkoneetX paalutuskoneetX betoni- ja asfalttileikkuritX  lehtipuhaltimetX polttomoottorikäyttöiset ruohonleikkuritX moottori- ja raivaussahatXX moottoriveneetX vesiskootteritX moottoriurheiluradat (esim. mikroautoilu)X ulkoilmakonsertitX

Katso myös
 Lentomelu
 Melueste
 Ääneneristys
 Äänieriste
 Naapurimelu

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta



Aiheesta muualla

 Terveydensuojelulaki (763/1994) (FINLEX)
 Ympäristönsuojelulaki (86/2000) (FINLEX)
 Sosiaali- ja terveysministeriö: Asumisterveysohje  (FINLEX)
 Työmelu (pdf)(tyosuojelujulkaisut.wshop.fi) 
 Suomen rakentamismääräyskokoelma C1: Ääneneristys ja meluntorjunta rakennuksessa  (FINLEX)
 Valtioneuvoston asetus Euroopan yhteisön edellyttämistä meluselvityksistä ja meluntorjunnan toimintasuunnitelmista (801/2004) (FINLEX)
 Moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskeva direktiivi (2007/34/EY) (EUR-LEX)
 Työterveyslaitos: Melu 
 Melu ja tärinä (www.ymparisto.fi)
 Mikko Puttonen: Korvan kauhu. Yliopisto 6/1998. 
 STT: Liikenteen melu hermostuttaa yhä enemmän. Iltalehti 17.8.2009.
 Marko Hamilo: Melu vie hengen ja hermot. Tiede 22.4.2010.
THL Ympäristöterveys: Melu 


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit