Werner Herzog

Werner Herzog (alk. Werner Herzog Stipetić, s. 5. syyskuuta 1942 München, Saksa) on saksalainen elokuvaohjaaja, joka luetaan toisen maailmansodan jälkeisen ”uuden saksalaisen elokuvan” merkittävimpiin tekijöihin Rainer Werner Fassbinderin, Volker Schlöndorffin ja Wim Wendersin ohella. 

Herzog tunnetaan myös siitä, että hän pystyi työskentelemään kiivasluonteisen näyttelijän Klaus Kinskin kanssa, joka näytteli peräti viidessä Herzogin ohjaamassa elokuvassa. Lisäksi Herzog on ohjannut joitain oopperoita ja näytellyt elokuvissa.

 Nuoruus 
Herzogin äiti oli Burgenlandin kroaatteihin kuulunut Elizabeth Stipetić ja isä saksalainen Dietrich Herzog. Perhe pakeni länsiliittoutuneiden pommituksia Itävallasta Baijeriin, jonka maaseudulla Sachrangissa Herzog asui lapsuutensa. Isä jätti perheen Wernerin ollessa 12-vuotias. Omien kertomustensa mukaan hän ei eristyneisyytensä vuoksi nähnyt nuorena yhtään elokuvaa ja käytti ensimmäisen kerran puhelinta vasta 17-vuotiaana. Herzog päätti kuitenkin hyvin varhain ryhtyä elokuvaohjaajaksi ja ryhtyi 15-vuotiaana tekemään elokuvakäsikirjoituksia. 

Koulun päätyttyä ja maailmaa muutaman vuoden kierrettyään Herzog palasi Saksaan ja teki ensimmäisen lyhytelokuvansa Herakles (1962). Hän tuotti ja rahoitti elokuvansa alusta alkaen itse, ensin työskentelemällä esimerkiksi terästehtaalla saadakseen rahaa. Ensimmäisen pitkän elokuvansa Lebenszeichen Herzog teki vuonna 1968, ja hän sai elokuvan käsikirjoituksesta myös Carl Meyer -palkinnon aiemmin vuonna 1964.

 Elokuvat 
Werner Herzog osoitti elokuvissaan alusta alkaen omaperäisyyttä, johon suhtauduttiin ristiriitaisesti. Häntä syytettiin esimerkiksi toisen pitkän elokuvansa Auch Zwerge haben klein angefangen (1970) takia eksploitaatiosta, koska elokuvan näyttelijäkunta koostui kokonaan lyhytkasvuisista ihmisistä.  Herzog joutui myös vaikeuksiin äärioikeiston kanssa, koska siellä katsottiin elokuvan kritisoivan fasismia. 

Vuonna 1972 julkaistiin Aguirre – Jumalan viha (1972), jota pidetään usein Herzogin parhaana elokuvana ja innoittajana esimerkiksi Francis Ford Coppolan elokuvalle Ilmestyskirja. Nyt. Sen yhteydessä alkoi myös yhteistyö näyttelijä Klaus Kinskin kanssa, johon Herzog tutustui jo nuorena. Kaspar Hauserista kertovassa elokuvassa Kaspar Hauserin tapaus (1974) puolestaan esiintyi ensimmäisen kerran Herzogin löytämä katumuusikko Bruno Schleinstein, taiteilijanimeltään Bruno S.. Bruno esiintyi myös Herzogin elokuvassa Stroszek (1977), jonka käsikirjoituksen Herzog kirjoitti neljässä päivässä. Elokuvan päähahmo, Der Bruno Stroszek on Bruno S:n alter ego valkokankaalla.

Herzog on ehkä elokuviaan paremmin tunnettu eksentrikkona, joka on useammassakin yhteydessä suorittanut erikoisia tempauksia. Vuonna 1974 hän sai kuulla saksalaista elokuvaa auttaneen Lotta Eisnerin sairastumisesta Pariisissa. Nuorena paljon pitkiä matkoja kävellyt Herzog lähti välittömästi kävelemään Münchenistä Pariisiin tavatakseen Eisnerin. Herzog dokumentoi matkansa pitämällä päiväkirjaa, joka on julkaistu kirjana Jäinen matka (Vom Gehen im Eis, 1974). Kirjassaan hän myös on määritellyt kävelemisen olevan yksi elokuvanteon vaihtoehdoista.

Vuonna 1980 Herzog lunasti lupauksensa ohjaaja Errol Morrisille, jolle Herzog sanoi syövänsä kenkänsä, jos Morris saisi ensimmäisen elokuvansa valmiiksi. Morris teki dokumentin Gates of Heaven (1978), ja niinpä Herzog söi kenkänsä julkisessa tilaisuudessa, josta dokumentaristi Les Blank teki lyhytelokuvan Werner Herzog Eats His Shoe (1980). Herzog oli aiemminkin tehnyt samanlaisia vetoja: elokuvan Auch Zwerge haben klein angefangen yhteydessä hän lupasi näyttelijöilleen hypätä kaktuspensaaseen, jos he kestävät kuvausten läpi. Hän väittää toteuttaneensa lupauksensa.

1970-luvun lopulla ja 80-luvulla Herzog jatkoi yhteistyötään Kinskin kanssa. Vuonna 1979 syntyi osittain F. W. Murnaun klassikkoelokuvaan perustuva Nosferatu – yön valtias (1979) ja Georg Büchnerin näytelmästä tehty Woyzeck (1979). Vuonna 1982 valmistui Herzogin kenties kunnianhimoisin elokuva Fitzcarraldo (1982). Kinski näytteli elokuvassa irlantilaista oopperahullua, joka halusi rakentaa oopperatalon keskelle Etelä-Amerikan viidakkoa. Päästäkseen tavoitteeseen hänen piti kantaa valtava höyrylaiva vuoren yli intiaanien avulla päästäkseen käsiksi kumia tuottaviin puihin, joilla hänen oli tarkoitus tehdä rahaa oopperataloa varten. Erikoiseksi elokuvan tekee se, että Herzog ei käyttänyt erikoistehosteita eikä trikkikuvausta vaan toteutti äärimmäisen vaativan laivan kantamisen paikallisten intiaanien avulla. Les Blank dokumentoi tämän ja elokuvan muut monet vaikeudet elokuvassaan Burden of Dreams (1982).

Viimeisen kerran Herzog työskenteli Kinskin kanssa elokuvassa Cobra Verde (1987), jonka jälkeen Kinski kuoli saatuaan valmiiksi elokuvansa Kinski Paganini (1989). Sittemmin Herzog ei ole juuri tehnyt teatterielokuvia vaan on keskittynyt dokumentteihin, joita hän on uransa alusta alkaen tehnyt säännöllisesti. Vuonna 1999 valmistui dokumentti Mein liebster Feind – Klaus Kinski, jossa Herzog luotasi viha-rakkaus-suhdettaan Klaus Kinskiin. Vuonna 2001 Herzog teki puolestaan fiktioelokuvan Invincible, jonka pääosissa olivat Tim Roth ja suomalainen voimamies Jouko Ahola.

Vuonna 2009 Herzog ohjasi elokuvan Paha poliisi – määräsatama New Orleans.

 Filmografia 
 Ohjannut 
 Vuosi  Alkuperäinen nimi  Suomenkielinen nimi  Huomioita 1962Herakles lyhytelokuva 1964Spiel im Sand julkaisematon lyhytelokuva 1967Letzte Worte lyhytelokuva 1967Die beispiellose Verteidigung der Festung Deutschkreuz lyhytelokuva 1968Lebenszeichen  1969Maßnahmen gegen Fanatiker lyhytelokuva 1969Die fliegenden Ärzte von Ostafrika lyhytelokuva televisiolle 1970Auch Zwerge haben klein angefangen Maasta se kääpiökin ponnistaa 1971Land des Schweigens und der Dunkelheit  1971Behinderte Zukunft? televisiolle 1971Fata Morgana  1972Aguirre, der Zorn Gottes Aguirre – Jumalan viha 1974Die große Ekstase des Bildschnitzers Steiner lyhytelokuva televisiolle 1974Jeder für sich und Gott gegen alle Kaspar Hauserin tapaus 1976Mit mir will keiner spielen lyhytelokuva 1976How much Wood Would a Woodchuck Chuck lyhytelokuva 1976Herz aus Glas  1977La Soufrière – Warten auf eine unausweichliche Katastrophe lyhytelokuva 1977Stroszek Stroszek - Bruno S:n tarina 1979Nosferatu: Phantom der Nacht Nosferatu – yön valtias 1979Woyzeck Woyzeck - kidutettu 1980Huies Predigt lyhytelokuva televisiolle 1980Gods Angry Man televisiolle 1980Glaube und Währung lyhytelokuva televisiolle 1982Fitzcarraldo Fitzcarraldo 1984Gasherbrum – Der leuchtende Berg lyhytelokuva televisiolle 1984Wo die grünen Ameisen träumen Missä vihreät muurahaiset uneksivat 1984Ballade vom kleinen Soldaten lyhytelokuva televisiolle 1987Cobra Verde  1988Les gauloises lyhytelokuva 1988Les français vus par televisiominisarja 1989Wodaabe – Die Hirten der Sonne. Nomaden am Südrand der Sahara lyhytelokuva televisiolle 1989Giovanna d'Arco televisiolle 1990Echos aus einem düstern Reich  1991Jag Mandir: Das excentrische Privattheater des Maharadscha von Udaipur televisiolle 1991Cerro Torre: Schrei aus Stein  1992Lektionen in Finsternis Lektionen in Finsternis 1993Glocken aus der Tiefe  1994Die Verwandlung der Welt in Musik televisiolle 1995Tod für fünf Stimmen televisiolle 1997Little Dieter Needs to Fly Lentäjäpoika 1999Mein liebster Feind – Klaus Kinski 25. tunti: Klaus Kinskidokumentti 2000Julianes Sturz in den Dschungel televisiolle 2001Pilgrimage lyhytelokuva 2001Invincible The Invincible - Voittamaton 2002Ten Minutes Older: The Trumpet osa "Ten Thousand Years Older" 2003Wheel of Time 2004The White Diamond  2005Grizzly Man dokumentti televisiolle 2005The Wild Blue Yonder  2006Rescue Dawn Operaatio Rescue Dawn 2009The Bad Lieutenant: Port of Call - New Orleans Paha poliisi – määräsatama New Orleans

 Näytellyt 

 Signs of Life (1968)
 Geschichten vom Kübelkind (1971)
 Man of Flowers (1983)
 Bride of the Orient (1989)
 Hard to Be a God (1990)
 Tales from the Opera (1994)
 Burning Heart (1995)
 What Dreams May Come (1998)
 Julien Donkey-Boy (1999)
 Der Letzte Dokumentarfilm (2000)
 Incident at Loch Ness (2004)
 Jack Reacher: Tappajan jäljillä (2012)
 The Mandalorian (2019)

 Ohjatut oopperat 

 Giovanna d'Arco (1989)
 Lohengrin (1991)
 La Donna del lago (1992)
 Tannhäuser (2000)

 Lähteet 



Viitteet

 Kirjallisuutta 
Ebert, Roger: Herzog by Ebert. The University of Chicago Press, 2017. .
Timonen, Lauri: ”Werner Herzog ja hullun kuvastin”. Filmihullu 6/2003.

 Aiheesta muualla 

 Werner Herzog Filmproduktion, Herzogin tuotantoyhtiö


Luokka:Saksalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Vuonna 1942 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt