Kirsi Kunnas

Kirsi Marjatta Kunnas-Syrjä (o.s. Kunnas, 14. joulukuuta 1924 Helsinki – 8. marraskuuta 2021 Ylöjärvi) oli suomalainen akateemikko, runoilija, lastenkirjailija ja suomentaja.

Elämä ja ura
Kunnaksen vanhemmat Wäinö ja Sylvi Kunnas olivat kuvataiteilijoita, jotka kuuluivat Tulenkantajiin, ja hänen lapsuudenkodissaan vallitsi boheemi ilmapiiri. Kunnaksen isä kuoli vain 32-vuotiaana, ja Sylvi Kunnas avioitui myöhemmin taidekriitikko Einari J. Vehmaksen kanssa.

Talvisodan syttyessä Kunnas oli keskikoulun viimeisellä luokalla. Sodan ensimmäisinä päivinä Kunnas perheineen juoksi ilmahälytystä pakoon metsän suojaan, ja nuori Kirsi oli lähellä kuolla konekiväärituleen. Luodit hän vältti kompastuessaan oikeaan aikaan.  

Jatkosodan aikaan Kunnas toimi puhelinkeskuksessa Porkkalan edustalla Rönnskärin majakkasaarella. Myöhemmin hänestä tuli säälotta Repolaan, joka sijaitsi Neuvostoliiton puolella. Heinäkuussa 1943 Kunnaksella todettiin tuberkuloosi ja hänet kotiutettiin säälotan tehtävistä Kiljavan keuhkoparantolaan.

Kunnas valmistui ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta vuonna 1944, minkä jälkeen hän aloitti opinnot Taideakatemian koulussa. Keuhkovian vuoksi hän keskittyi kuitenkin runouteen ja aloitti sodan jälkeen humanistiset opinnot Helsingin yliopistossa. Vuonna 1947 hän aloitti kustannusvirkailijan työt WSOY:llä ja samana vuonna ilmestyi hänen esikoisteoksensa, runokokoelma Villiomenapuu. Esikoiskokoelman julkaisua avusti Kunnaksen perhetuttu Olavi Paavolainen.

Seuraavat, 1950-luvulla ilmestyneet runokokoelmat Uivat saaret, Tuuli nousee ja Vaeltanut edustavat Suomen lyriikan modernismia. Kuten monet muutkin saman kauden runoilijat, myös Kunnas tunsi, ettei hän halua kirjoittaa samalta kielen ja ajatusten pohjalta kuin ennen toista maailmansotaa julkaisseet runoilijat, vaan halusi luoda uuden runokielen. Hänen ensiesiintymisensä aikoihin loivat maineensa myös Aila Meriluoto, Eeva-Liisa Manner, Eila Kivikk'aho ja Anja Vammelvuo. Modernismin seuraava, 1950-luvun aalto toi sitten Paavo Haavikon ja Pentti Saarikosken. WSOY:n kustannusjohtaja Ville Repo piti Kunnaksen vuonna 1950 ilmestynyttä Uivat saaret -kokoelmaa uuden vuosikymmenen alkusoittona ja ensimmäisenä modernistisena runokokoelmana.

1950-luvun puolivälissä Kunnas alkoi kirjoittaa runoja lapsille. Hän suomensi englannista lastenrunoja sekä Ivan Krylovin satuja. Ajoittain runsaskin kotimainen lastenrunous ei enää jaksanut kiinnostaa ylettömän opettavaisuutensa tai oudoksi käyneen moralisoinnin vuoksi. Kokoelmallaan Tiitiäisen satupuu (1956) Kunnas uudisti suomalaista lastenlyriikkaa hyvin merkittävästi. Hanhiemon () nonsense-perinne oli Kunnaksen yksi lähtökohta. Modernistinen kirjallisuuskäsitys on myös Tiitiäisen satupuun taustalla. Kunnas halusi irrottautua varhaisemman lastenrunouden ennalta-arvattavista loppusoinnuista ja opettavaisesta asenteesta. Kirjassa seikkailivat muun muassa vanha vesirotta ja Haitula. 90-vuotiaana hän muisteli kirjan kirjoittamista lämmöllä: "kirjoittaminen oli ihanaa, yksi riemastuttavimpia kokemuksiani". 

1960-luvulla Kunnas palkattiin tekemään uutta aapista, joka ilmestyi vuonna 1968 nimellä Aikamme aapinen. Kirjan myötä Kunnas uudisti suomen kielen alkuopetuksen ja kävi kouluttamassa opettajia. Mieluinen tehtävä auttoi häntä pääsemään eroon ujoudesta. Aapinen herätti myös vastustusta. 

1980-luvulla Kirsi Kunnakselta ilmestyivät runokokoelmat Kuun kuva metsässä, Kaunis hallayö ja Valoa kaikki kätketty. Kokoelma Puut kantavat valoa: Runot 1947–1986 ilmestyi vuonna 1999, ja se sisältää koko Kunnaksen siihenastisen tuotannon lukuun ottamatta lastenrunoja.

Kunnas on toiminut myös dramaturgian opettajana ja kulttuurikriitikkona, hän kirjoitti esimerkiksi teatteriarvioita.

 Tyyli  
Runoudessa Kunnas teki tavallaan saman kuin Tove Jansson saduissa: hän osasi suhtautua lapsiin vakavasti, vaativina lukijoina. Hänen runonsa ovat selkeitä ja kuulaita, ja niille on ominaista luonnonsymboliikka ja lähes minimalistinen kielenkäyttö. Hänen runonsa ovat täynnä kielellisiä leikkejä, huumoria ja satiiria, jotka puhuttelevat sekä aikuisia että lapsia.

Kunnaksen kolmea ensimmäistä runokokoelmaa on kuvaittu suomalaisen modernistisen runouden merkkipaaluina ja uudistajina. Maailmankuvaltaan hän toisti sodanjälkeisen Suomen toiveikasta ilmapiiriä.

 Luottamustehtäviä 
Kunnas oli mukana perustamassa Pirkanmaan perinnepoliittista yhdistystä ja oli vuonna 1972 perustetun yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja vuoteen 1976. Yhdistyksen suurimmaksi saavutukseksi Kunnas mainitsi Tampereen kauppahallin virastotalon säilymisen; sen sijaan Hotelli Ilveksen ja Koskikeskuksen paikalla ollut Tampereen Verkatehdas menetettiin.Reijo Sippola ja Jarmo Kettunen (toim.): Tampereen kasvot, s. 54. Tampere: Sanasato, 1997. . 
Vuosina 1975–1980 Kirsi Kunnas toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen Penin puheenjohtajana.

 Tunnustuksia 
Kirsi Kunnaksen 70-vuotisen taiteilijauran kunnioittamiseksi WSOY:n kirjallisuussäätiö perusti 2017 Kirsi Kunnas -palkinnon, joka jaetaan joka toinen vuosi. Vuonna 2020 WSOY ja Luonnonperintösäätiö perustivat Kunnaksen kunniaksi Tiitiäisen metsä -nimisen suojelualueen lähelle Ylöjärven keskustaa.

Kunnakselle on myönnetty Tampereen yliopiston kunniatohtorin arvonimi.

 Palkinnot 

 Kalevi Jäntin palkinto 1954
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1957, 1975, 1980, 1987
 Arvid Lydecken -palkinto 1973
 Pro Finlandia -mitali 1973
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1957, 1972, 1986, 1991 ja 2000
 Topelius-palkinto 1986, 1992
 Suuren suomalaisen kirjakerhon palkinto 1990
 Hämeen läänin Tanssiva Ilves 1992
 Tirlittan-palkinto 1993

 Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1996
 Pro Cultura Tavastica et Fennica 1998
 Alex Matson -palkinto 1998
 Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinto 2001
 Taiteen akateemikko 2009
 Väinö Linnan palkinto 2011
 Aleksis Kiven palkinto 2012
 Sanasto-palkinto 2015
 Eino Leinon palkinto 2018

 Kirsi Kunnaksen tuotantoa 

Kunnaksen laaja tuotanto käsittää runoteoksia, satukirjoja, draamoja, käännöksiä, muiden muassa Lewis Carrollia ja Federico García Lorcaa, ja tietokirjoja. Kunnaksen teoksia on käännetty ruotsiksi, englanniksi, saksaksi, ranskaksi, unkariksi, puolaksi ja viroksi.

Tiitiäisen runoja tunnetaan myös lauluina ("Ville ja Valle", "Herra Piipoo"). Suomen Kansallisteatterissa on esitetty lastennäytelmää Tiitiäisen satupuu, jonka ensi-ilta oli toukokuussa 2006.

Vuoteen 2018 mennessä Tiitiäisen satupuusta oli otettu 46 painosta.

 Runot   

Villiomenapuu (1947)  
Uivat saaret (1950)  
Tuuli nousee (1953)  
Vaeltanut (1956)  
Valikoima runoja (1958)  

Kuun kuva meissä (1980)  
Kaunis hallayö (1984)  
Valoa kaikki kätketty (1986)  
Puut kantavat valoa, runot 1947–1986 ja suomennoksia (1999)

 Lastenrunot, lorut 

 Hanhiemon iloinen lipas (The Tall Book of Mother Goose). Runot vanhojen englantilaisten lastenlorujen aiheista vapaasti riimitellyt Kirsi Kunnas (1956)
  (35. painos 2007. )
Puupuu ja käpypoika. (1972)  
Hassut aakkoset. (1975)  
Kani Koipeliinin kuperkeikat. (1979)  
Sirkusjuttuja. (1985)  
Tiitiäisen pippurimylly. (1991)  
Tiitiäisen tuluskukkaro. (2000)  
Tiitiäisen runolelu. (2002)   
Hei Hikkori tikkori. WSOY, 2013. 
Punni. WSOY, 2014. 
Tiitiäisen kissa- ja koiraystävät. WSOY, 2014. 
Tiitiäisen runokirja. WSOY, 2018. 
Tapahtui Tiitiäisen maassa (valikoima teoksista: Tiitiäisen satupuu, Tiitiäisen tarinoita, Puupuu ja Käpypoika, Sirkusjuttuja, Kani Koipeliinin kuperkeikat, Tiitiäisen pippurimylly, Tiitiäisen tuluskukkaro, Puut kantavat valoa, Tiitiäisen runolelu, 2004). WSOY, 2018. 
Tuulimylly
Sirkukseen! WSOY, 2018. 
Tiitiäisen metsä. WSOY, 2020. 
Puut kantavat valoa: Runot 1947–1986. WSOY, 2021.

Satukirjat, aapiset
Tiitiäisen tarinoita (1957)  
Aikamme aapinen. Laatinut Kirsi Kunnas ja työryhmä (1968), kuvittanut Elina Vanninen  
Aikamme lukukirja 2–5. Laatinut Kirsi Kunnas ja työryhmä (1969–72)

 Kuvakirjat 

Kuin kissat ja koirat (1967)  
Kutut kotona (1967)  
Pikku lemmikit (1967)  
Terveisiä Afrikasta (1967)  
Hau hau koiranpennut (1968) 
Kis kis kissanpennut (1968)  
Etelän eläimiä: Tiedätkö että. 1–6. Yhdessä Kyllikki Römanin kanssa (1969)  
Lintuystävämme: Tietoa linnuista. 1–6. Yhdessä Kyllikki Römanin kanssa (1969)  
Pohjolan eläimiä: Tarua ja totta. 1–6. Yhdessä Kyllikki Römanin kanssa (1969)

 Suomennoksia 
The Tall Book of Mother Goose (Hanhiemon iloinen lipas, 1954)
Peter Christen Asbjørnsen: Skrinet med det rare i (Merkillinen lipas, 1955)
Tove Jansson: Vem ska trösta knyttet? (Kuka lohduttaisi Nyytiä? 1960)
Astrid Lindgren: Skrållan och sjörövarna (Saariston lapset merirosvoina, 1968)
Lewis Carroll: Alice's Adventures in Wonderland (Liisan seikkailut ihmemaassa, 1972, Eeva-Liisa Mannerin kanssa)
Maurice Sendak: In the Night Kitchen (Mikko maitomies, 1972)
Lewis Carroll: Through the Looking-Glass (Liisan seikkailut peilimaailmassa, 1974, Eeva-Liisa Mannerin kanssa)
Federico García Lorca: Romancero gitano (Mustalaisromansseja, 1976)


 Yksityiselämä 
Kunnas oli vuodesta 1957 naimisissa kirjailija Jaakko Syrjän kanssa. Heidän poikiaan ovat Eppu Normaali -yhtyeen muusikot Martti ja Mikko Syrjä. 

Vuonna 1962 Kunnas ja Syrjä ostivat Ylöjärven Takamaasta vanhan kansakoulun, jonka he kunnostivat perheen uudeksi kodiksi. Koulun keittolarakennuksesta tuli 1970-luvulla Eppu Normaali -yhtyeen ensimmäinen harjoitustila. Vuonna 1964 he ostivat myös naapuritilan ja alkoivat viljelemään rypsiä, viskiohraa, ruista ja apilaa. 

Kunnas ja Syrjä palasivat 1980-luvulla asumaan Tampereelle, ja aiempi koti Ylöjärvellä jäi heidän kesäasunnokseen.

Kunnaksen sydäntä lähellä olivat arkkitehtuuri ja vanhojen rakennusten suojelu, minkä hän arveli periytyneen lapsuuden asuinympäristöstään, Helsingin Töölöstä. Tampereella Kunnas oli näkyvä vanhan rakennuskannan puolestapuhuja.

 Lähteet 

Kirjallisuutta



Aiheesta muualla

 Kirsi Kunnas Kirjasampo.fi:ssä.
 Peltokangas, Leena: Puut ja päättymättömät kuviot kiehtovat 90 vuotta täyttävää Kirsi Kunnasta. Yle Uutiset 11.11.2014.
 Kirsi Kunnas haastattelussa. Kirjastokaista.

 Kirsi Kunnas Ylen Ammatti: Kirjailija -dokumenttisarjan henkilökuva vuodelta 2000. 49 min

Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Suomentajat
Luokka:Akateemikot (Suomi)
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Aleksis Kiven palkinnon saajat
Luokka:Eino Leinon palkinnon saajat
Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1924 syntyneet
Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät