Kauko Juhantalo

Kauko Johannes Juhantalo (28. huhtikuuta 1942 Kankaanpää – 26. huhtikuuta 2020 Kankaanpää) oli suomalainen keskustalainen poliitikko. Juhantalo valittiin kansanedustajaksi seitsemän kertaa ja hän toimi ministerinä 1991–1992. Koulutukseltaan Juhantalo oli oikeustieteen kandidaatti (1972) Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.

Juhantalolla oli Kankaanpäässä oma asianajotoimisto vuosina 1971–1993. Hän toimi myös grilliyrittäjänä ja maanviljelijänä. Ravimiehenäkin tunnettu Juhantalo oli Suomen Hippoksen hallituksen puheenjohtajana vuosina 1987–1993.

Juhantalo toimi myös kankaanpääläisen Vatajankosken Sähkö Oy:n hallituksen puheenjohtajana. 

Juhantalo tuomittiin 1993 valtakunnanoikeudessa vuoden ehdolliseen vankeuteen lahjusten vaatimisesta ministerinä ollessaan. Tämän jälkeen hänet myös erotettiin eduskunnasta. 

 Ura 
Juhantalo toimi kansanedustajana Turun ja Porin läänin pohjoisesta vaalipiiristä ajalla 24. maaliskuuta 1979 – 3. joulukuuta 1993 ja 24. maaliskuuta 1995 – 23. maaliskuuta 1999. Turun ja Porin läänin pohjoisen vaalipiirin seuraajasta Satakunnan vaalipiiristä hän oli kansanedustajana 19. maaliskuuta 2003 lähtien vuoden 2007 eduskuntavaaleihin saakka. Juhantalon ansioiksi luetaan Kankaanpään kuntoutuskeskuksen olemassaolo sekä vaikuttaminen taidekoulun ja varuskunnan säilymiseen Kankaanpäässä. Juhantalo toimi kauppa- ja teollisuusministerinä 1991–1992 sekä keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana vaalikaudet 1983–1987 ja 1987–1991.

Juhantalo toimi Kankaanpään kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1981–1992 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 2001–2008.

 Tuomio valtakunnanoikeudessa 
1991–1992 Kauko Juhantalo toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Esko Ahon hallituksessa, jossa hän joutui SKOP-ryhmän kriisin vuoksi tekemisiin myös ryhmän suurimman yksittäisen riskikeskittymän, metalliteollisuuskonserni Tampellan rahoitusvaikeuksien kanssa. SKOP:n johtaja Christopher Wegelius oli tullut pyytämään valtion tukea Tampellan pelastamiseksi. Wegelius esitti muistelmissaan, että Kauko Juhantalo oli ministerin ominaisuudessa pyrkinyt yhdistämään Tampellan pelastamiseen tarvittavan valtion rahoitusratkaisun omien yhtiöidensä mahdolliseen rahoitukseen säästöpankkiryhmästä. Wegelius nimitti Juhantalon menettelyä koplaamiseksi.

Seurauksena oli paljon julkisuutta saanut oikeudenkäynti valtakunnanoikeudessa, joka kokoontui Säätytalossa. Syyttäjänä toimi eduskunnan oikeusasiamies Jacob Söderman.

Wegeliuksen todistuksen perusteella ja aihetodistein päädyttiin tuomitsemaan Juhantalo ehdolliseen vankeuteen lahjusten ehdottamisesta.

Tuomiosta äänestettiin. Enemmistön muodostivat Olavi Heinonen, Antti Suviranta, Kaarlo L. Ståhlberg, Veikko M. Hämäläinen, Kaarina Suonio, Mikko Jokela, Bengt Broms, Sakari Knuuttila ja Carl-Olaf Homén. Juhantalo tuomittiin yhden vuoden ehdolliseen vankeuteen. Vesa Majamaa ja Esko Kilpeläinen olisivat tuominneet kuuden kuukauden ehdottoman vankeusrangaistuksen. Edward Andersson olisi hylännyt toisen syytekohdan ja tuominnut toisesta vain kolmen kuukauden ehdollisen vankeusrangaistuksen.

Juhantalo erosi kauppa- ja teollisuusministerin tehtävästä heinäkuussa 1992, ja hänen seuraajakseen tuli Pekka Tuomisto. Juhantalon yrityksiä meni konkurssiin marraskuussa 1992.

Juhantalo ilmoitti oikeudenkäynnin päätyttyä, ettei hän aio itse erota eduskunnasta. Pääministeri Esko Aho ei vaatinut Juhantalon eroa, vaan jätti asian tämän omaan harkintaan. Marraskuun alussa Suomen Kristillisen Liiton kansanedustaja Eeva-Liisa Moilanen teki aloitteen Juhantalon erottamiseksi, ja aloitetta asettuivat ensimmäisinä tukemaan kansanedustajat Arja Alho (SDP), Tuulikki Ukkola (LKP) ja Päivi Varpasuo (Kok.). Joulukuun alussa Juhantalo erotettiin eduskunnasta äänin 134–41. Kyseessä oli ensimmäinen tällainen tapaus silloisen valtiopäiväjärjestyksen voimassaoloaikana. Juhantalon tilalle eduskuntaan nousi varasijalta aiemminkin kansanedustajana toiminut emäntä Saimi Ääri. Lisäksi kuusi kansanedustajaa pyysi eduskunnan perustuslakivaliokuntaa selvittämään oikeuskansleri Jorma S. Aallon toiminnan Juhantaloa koskeneessa prosessissa. Aalto oli katsonut esitutkinnan valmistuttua antamassaan lausunnossa, ettei hän aikonut nostaa syytettä Juhantaloa vastaan, koska tämä ei ollut hänen mielestään toiminut ”selvästi lainvastaisesti” vaan ainoastaan ”varomattomasti, sopimattomasti ja moitittavasti”. Perustuslakivaliokunta antoi Aallolle huomautuksen mutta ei pitänyt aiheellisena asettaa Aaltoa syytteeseen valtakunnanoikeudessa.Mitä-Missä-Milloin: Kansalaisen vuosikirja 1995, s. 27.   

Tammikuussa 1994 Juhantalo erotettiin myös Suomen Asianajajaliitosta.

 Paluu politiikkaan 
Kauko Juhantalo palasi eduskuntaan vuoden 1995 eduskuntavaaleissa 6 580 äänellä. Vuoden 1999 vaaleissa Juhantalo ei tullut valituksi eduskuntaan. Vuoden 2003 vaaleissa hän sai 8 484 ääntä ja hänet valittiin eduskunnan puolustusvaliokunnan puheenjohtajaksi. Juhantalo ei päässyt eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Juhantalo valittiin jälleen eduskuntaan 4 628 äänellä. Vaalien jälkeen hänet valittiin maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtajaksi. Juhantalo jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

 Yksityiselämä 
Juhantalo oli naimisissa kuvataiteilija Liisa Juhantalon (o.s. Rekola) kanssa vuodesta 1967 kuolemaansa saakka. Heillä on neljä lasta.

 Lähteet 


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Kansanedustajat
Luokka:Suomen Keskustan poliitikot
Luokka:Suomen kauppa- ja teollisuusministerit
Luokka:Kankaanpään kaupunginvaltuutetut
Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Luokka:Satakunnan vaalipiiri
Luokka:Suomalaiset juristit
Luokka:Talousrikoksista tuomitut henkilöt
Luokka:1990-luvun oikeustapaukset
Luokka:Vuonna 1942 syntyneet
Luokka:Vuonna 2020 kuolleet