Ural (joki)

Ural (, ), tai myös Uraljoki, on Kaspianmereen laskeva joki Kazakstanissa ja Venäjällä. Se on Volgan kanssa toinen suurista joista, jotka laskevat Kaspianmereen, ja se on Euroopan kolmanneksi suurin joki Volgan ja Tonavan jälkeen. Ural saa alkunsa eteläisiltä Uralvuorilta ja sen kokonaispituus on 2 428 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 231 000 neliökilometriä. Jokea on perinteisesti pidetty osana maantieteellisen Euroopan ja Aasian rajaa.

 Maantietoa 
 Pääuoman kulku 
Uralin lähteet ovat Uralvuorten itärinteillä, missä joen alkulähde sijaitsee Kruglajan vuorella Uraltaun vuoristoharjanteella . Sieltä joki seuraa harjannetta kohti etelää 60–80 metriä leveänä vuoristojokena. Ennen Magnitogorskia se virtaa suoalueen läpi jopa viisi kilometriä leveänä. Magnitogorskin jälkeen se jatkaa taas kapeana ja virtaa syvällä uomassaan saavuttaen Uralvuorten eteläpään. Orskissa se kääntyy länteen ja virtaa ensin 300 kilometriä, jossa se halkaisee Guberlinskin vuoret 45 kilometriä pitkässä kanjonissa. Orenburgissa jokeen yhtyy sivujoki Sakmara, joka kasvattaa pääuomaa selvästi. Joki kulkee edelleen länteen ja siirtyy Kazakstaniin, jossa se kääntyy Oralin kohdalla etelään. Täällä alavalla tasankomaalla joki levenee ja alkaa mutkitella aiempaa enemmän. Mutkien sivuille on jäänyt makkarajärviä ja joelle on kehittynyt lyhyitä rinnakkaisuomia. Lopulta joki saapuu Atyraun kaupunkiin, josta muutaman kilometriä alavirtaan se purkautuu Kaspianmereen monihaaraisen suiston kautta.

 Suisto 
pienoiskuva|Uralin suisto Kaspianmeressä.
Ural laskee Kaspianmereen, jonka vedenkorkeus on ollut 26 metriä merenpinnan alapuolella. Vedenpinnan korkeus on 1980-luvulta kuitenkin noussut pari metriä, mikä on aiheuttanut suistossa tulvia. Suistossa on pääuomalle ruopattu suora kanava ja sille on kaivettu sivuhaaroja virtauksen nopeuttamiseksi. Suistoon on kasautunut joen tuomaa sedimenttiä ja Kaspianmeri onkin suiston ympäristössä matalaa. Satelliittivalokuvissa olevat tummat alueet viittaavat vesikasvillisuuteen, mikä merkitsee suistossa monipuolista biodiversiteettiä, jota joen tuomat ravinteet ylläpitävät. Suistossa vieraileekin runsaasti lintuja kevät- ja syysmuuton aikana. Se on tästä syystä Ramsarin sopimuksen mukainen kosteikko, jonka piiriin kuuluu 1 115 neliökilometriä suistoa ja Kaspianmeren rannikkoa. Ramsar-alue sisältyy Kaspianmeren pohjoisosien laajempaan luonnonsuojelualueeseen.

Suiston vesi sekoittuu Kaspianmeren suolaiseen veteen ja suiston murtovedessä viihtyvät sekä makean että suolaisen veden lajistot. Esimerkiksi kyhmyjoutsenia pesii siellä 11 000 paria, sinisorsia 6 000 paria ja heinätavia 22 000 paria. Alue on myös merkittävä Kaspianmeren sampien kutualue. Ympäristöä suosii yli 460 kosteikkojen eläinlajia, joihin kuuluu 76 kalalajia, 20 matelijalajia, 292 lintulajia ja 48 nisäkäslajia.

 Sivujoet 
Uralin suurimpia sivujokia ovat alajuoksulta päin lueteltuina seuraavat (osa tiedoista puuttuvat). Suurempi valuma-alueen pinta-ala ei tällä kertaa tarkoita suurempaa virtaamaa, sillä vuoriston ja kuivan puoliaavikon sadannat eroavat toisistaan suuresti.

 yhtyy Uraliin(km suusta) nimi nimi() nimi() pituus(km) valuma-alue(km²) lähde   Kušum  Kyшyм  Көшім  334    2,3   Derkul  Деркул  Деркөл  176  2250  2,3  793  Tšagan  Чаган  Шаған  264  7530  1,3 981  Irtek  Иртек   134  2630  1 1085  Ilek  Илек  Елек, Елік  623  41300  1,3   Utva  Утва  Шыңғырлау  290  6940  2,3  1173  Tšernaja  Черная    96  1030  1 1251  Donguz  Донгуз   95  1240  1 1286  Sakmara  Сакмара   798  30200  1 1404  Burtja  Буртя   95  1660  1 1480  Urta-Burtja  Урта-буртя (Буртя)  Уртабуртя  115  2180  1,3 1580  Kijaly-Burtja  Киялы-Буртя (Ангур)  Қиялыбөрте  80  2200  1,3 1633  Guberlja  Губерля   111  2410  1 1715  Or  Орь  Ор  332  18600  1,3 1733  Bolšoi Kumak  Большой Кумак (Кумак, Кума)  Үлкен Кумак  212  7900  1,3 1827  Tanalyk  Таналык   225  4160  1 1828  Suunduk  Суундук (Суындык)  Суундук  174  6430  1,3 1885  Bolšoi Urtazymka  Большой Уртазымка  Үлкен Уртазымка  87  1890  1,3 1959  Bolšoi Karaganka  Большой Караганка (Караганка)  Үлкен Караганка  111  3470  1,3 2002  Hudolaz  Худолаз   81  1060  1 2014  Bolšoi Kizil  Большой Кизил  Үлкен Кизил  172  2080  1,3 2091  Jangelka  Янгелька  Янгелька  73  1120  1,3 2104  Zingeika  Зингейка  Зингейка  102  1650  1,3 2116  Gumbeika  Гумбейка  Гумбейка  202  4490  1,3 2172  Malyi Kizil  Малый Кизил  Кіші Кизил  113  1540  1,3 2320  Mindjak  Миндяк   60  788  1
Lähteet: 1 = , 2 = , 3 = 

 Vuodenajat ja virtaamat 
Joki jäätyy yläjuoksulla marraskuun alussa ja keski- ja alajuoksulla marraskuun lopussa. Jäät lähtevät alajuoksulla maaliskuun alussa ja muualla huhtikuun alussa. Pääosa joen vedestä saadaan Uralvuoriston lumien sulattua, jolloin joessa on korkeanveden aika. Silloin joessa virtaa 60–70 % joen vuotuisesta kokonaisvirtaamasta. Ilmasto on mannermainen ja sadeveden osuus vuotuisesta virtaamasta on siten vähäinen. Alueen sadanta on 530 millimetriä vuodessa. Tulvan aluksi joki pääsee jäistään, jotka lähtevät rytisten samanaikaisesti koko joen pituudelta. Kun tulva hellittää, asettuu vesi hyvin matalalle. Tämä tapahtuu yleensä huhtikuussa, mutta kesällä ja syksyllä vesi nousee taas väliaikaisesti. Loppusyksyllä ja talvella on joessa vain vähän vettä.

Etenkin kevättulvat ovat voimakkaat. Silloin joki nousee uomastaan ja tulvii ympäristöönsä. Keskijuoksulla tulvat nostavat vedenpintaa 3–4 metriä ja joki leviää yli 10 kilometriä leveäksi. Tulva nostaa veden pintaa alajuoksulla 9–10 metriä ja suistossa 3 metriä. Suistossa tulva leviää useiden kymmenien kilometrien levyiselle alueelle.

Vuoden keskivirtaama (MQ) on Orenburgissa 104 m³/s ja Kushumin yhtymäkohdassa 400 m³/s. Ylikeskivirtaamat (MHQ) ovat vastaavasti 12 100 m³/s ja 14 000 m³/s ja alikeskivirtaamat (MNQ) 1,62 m³/s ja 13,3 m³/s.

 Elinympäristö 
Uralvuoriston itä- ja länsipuolilla ovat ilmasto ja siten myös kasvillisuusvyöhykkeet keskenään hieman erilaiset. Lisäksi etelään päin mentäessä ilmasto muuttuu yhä kuivemmaksi. Uralvuoriston eteläosan eri puolilla on vielä metsäarovyöhyke, joka muuttuu vuoriston eteläosassa aroksi ja ennen Kaspianmerta puoliaavikoksi. Ilmasto on hyvin mannermainen. Eteläosissa sateet riippuvat vuodenajasta ja aluetta vaivaa toisinaan vuosien ajan kestävät kuivuusjakot. Silloin monet alueen järvet kutistuvat suolajärviksi tai kuivuvat kokonaan. Kesällä on valuma-alueen heinäkuun keskilämpötila noin 22 °C.

Varsinkin joen keski- ja alajuoksulla joen ympäristö on kuivaa ja sen kasvillisuus on ruohovaltaista, kun taas joen uomassa tulvien tuomat sedimentit ja pitempään säilyvä kosteus tekevät siitä hedelmällisen vihreän keitaan. Arolla puhaltaa jatkuvasti kohtalainen tuuli, joka voi yltyessään vaikeuttaa joella liikkumista. Joessa elää yli 50 kalalajia, joista merkittävimpiä ovat sammet, kuten beluga, toutain, karppi, monni, hauki, kuha, ahven ja tähtisampi.

 Nimistöä 
Joen nykyinen nimi on verrattain myöhäinen, sillä joen nimesi uudelleen Katariina Suuri vuonna 1775. Joella oli aiemmin toinen nimi Jaik (), jota käytettiin esimerkiksi venäläisessä kronologiassa vuodelta 1140 . Turkkilaisissa kielissä jokea kutsuttiin nimellä Jaijk, jolla tarkoitettiin myös jokien jumalaa. Gerard Clauson väittää, että tämä muoto olisi peräisin jo toiselta vuosisadalta jaa. tai että se olisi ollut käytössä jo sarmaateilla 500 eaa.. Alueen baškiirinkielinen nimi on Яйыҡ () ja kazakstaniksi Жайық (). Kreikkalaiset kutsuivat sitä Ptolemaioksen mukaan Δάϊκος (Daïkos), joka on Julian Kulakovskin mielestä opittu turkkilaisilta .

 Huomautukset 

Lähteet

Aiheesta muualla

Maantieteellisen kokoelmaverkkosanakirjan artikkelit joesta 
Suuren neuvostosanakirjan artikkeli Ural-vuoristosta ja -joesta 

Luokka:Kazakstanin joet
Luokka:Baškortostanin joet
Luokka:Orenburgin alueen joet
Luokka:Tšeljabinskin alueen joet
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit