Kaappari

Kaappari tarkoitti yksityisesti varustettua laivaa tai sen kapteenia, jonka jokin valtio valtuutti valtaamaan vihollisvaltion aluksia. Kaappareita esiintyi varsinkin 1600- ja 1700-lukujen eurooppalaisissa sodissa. Kaapparitoiminta kiellettiin vuonna 1856 Pariisin julistuksella.

Historiaa
Kaapparilaivat purjehtivat kaapparikirjaksi kutsutun lupakirjan turvin. Kaapparikirja oli jonkin tunnustetun hallituksen antama lupakirja. Tämä asiakirja antoi kaapparialukselle valtuudet hyökätä vihollislaivojen kimppuun ja kaapata niiden lastin. Kaapparikapteeni ja hänen miehistönsä ottivat oman osuutensa saaliista, ja yleensä kaappari luovutti tietyn prosentin voitosta sille valtiolle, jonka suojeluksessa purjehti.Cochran 1973, s. 15 Kaapparin suojelijavaltio sai näin ilmaiseksi käyttöönsä sotalaivoja. Toisin kuin oman laivaston ylläpidettävät alukset, kaapparilaivat tuottivat sille tuloja.

Kaapparin ja merirosvon välinen raja oli usein häilyvä. Monet kuuluisat merirosvot, kuten esimerkiksi kapteeni Kidd, olivat entisiä kaappareita. Kaappaustoiminta sodankäynnin yhteydessä kiellettiin Pariisin rauhansopimuksessa 1856.

Myös Ruotsin kruunu jakoi kaapparikirjoja. Ruotsin prinsessa Cecilia Vaasa harjoitti 1570-luvulla kaapparitoimintaa.Tegenborg Falkdalen, Karin: "Cecilia återvänder till Sverige", Vasadöttrarna. Historiska Media, 2010. .  Tunnetuin ruotsalainen kaappari lienee kuitenkin göteborgilainen Lars Gathenhielm eli ”Gatanin Lasse”, joka rikastui kaappauksilla suuren Pohjan sodan aikoihin.

Viimeiset klassiset kaapparit
Perinteisiä kaapparilaivoja nähtiin usein vielä Napoleonin sotien yhteydessä. Niiden jälkeen Euroopassa vallitsi pitkä suhteellisen rauhallinen kausi, jonka aikana sotalaivastot muuttuivat olennaisesti muun muassa höyrykoneiden käyttööntulon myötä. Tästä syystä kaappareita ei enää tarvittu esimerkiksi Krimin sodassa.

Yhdysvallat jakoi kaapparikirjeitä itsenäisyyssodassaan ja vuoden 1812 sodassa Britanniaa vastaan. Hyvien kokemusten johdosta ja varsinaisten merivoimiensa pienuuden takia Yhdysvallat ei vuonna 1856 allekirjoittanut kaapparitoiminnan kieltävää Pariisin julistusta. Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltiot ottivat kaapparilaivoja palvelukseensa. Viimeisenä niistä antautui kommodori James Waddellin komentama fregatti Shenandoah. Alus jatkoi sotaa melkein puoli vuotta etelävaltioiden kukistumisen jälkeen ja antautui lopulta pakkotilanteessa Englannissa linjalaiva Donegalille, koska Yhdysvalloissa olisi odottanut armotta tuomio merirosvoudesta.<ref>Kaapparilaivan jatkosota, Valitut Palat joulukuu 1964</ref>

Apuristeilijät kaapparilaivojen perillisinä
Tietynlaisena kaappareiden perillisinä voidaan nähdä apuristeilijät. Apuristeilijät ovat kauppalaivoja, jotka varustetaan sodan tullen sotalaivoiksi asentamalla niihin tykistöä, miinakiskot, torpedoputkia ja niin edelleen. Apuristeilijät toimivat risteilijöiden tapaan valtamerillä hyökäten vihollisen kauppalaivoja ja kuljetusaluksia vastaan sekä suojaamalla omia saattueita. Apuristeilijöiden miehistö ja päällystö kuitenkin yleensä koostuu merisotilaista siviilien sijaan. Ensimmäisen kerran apuristeilijöitä sanan varsinaisessa merkityksessä käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa, ja molemmissa maailmansodissa varsinkin saksalaiset apuristeilijät (Hilfskreuzer'') tulivat kuuluisiksi.Cajus Bekker: Saksan laivaston taistelu ja tuho. Porvoo: WSOY, 1955.

Katso myös
Saksan kaapparilaivat maailmansodissa
Karibian merirosvous
Vitaaliveljet

 Lähteet 
Cochran, Hamilton: Karibian kaapparit ja merirosvot. Uusi kirjakerho, 1973. 
 Viitteet 

 Aiheesta muualla