Vitamiini

Vitamiinit ovat eliön pienessä määrin tarvitsemia ravinteita, joita eliö ei itse pysty tuottamaan lainkaan tai riittävästi. Ne on siten saatava ravinnosta. Ne ovat orgaanisia yhdisteitä. Tämä erottaa ne epäorgaanisista hiven- ja kivennäisaineista. Toisin kuin joitain muita orgaanisia ravinteita, vitamiineja ei voi korvata muilla aineilla ja ne suorittavat eliöissä vain tiettyjä toimintoja, eikä niitä käytetä eliön rakenneosina tai hajoteta ravintoenergiaksi. Jotkin aineet luetaan vitamiineiksi, vaikka eliö tuottaa niitä tietyissä oloissa. Esimerkiksi D-vitamiineja pidetään vitamiineina ihmisille ja monille muille eläimille, vaikka eläimet yleensä tuottavat niitä tarpeeksi altistuessaan säännöllisesti auringon säteilylle tai muulle ultraviolettisäteilylle. Eri eliölajit voivat vaatia eri vitamiineja. Ihmiset eivät esimerkiksi tuota C-vitamiinia, kun taas monet muut sitä vaativat eläimet tuottavat sitä tarpeeksi muista ravinteista, eikä se ole vitamiini näille eläimille.Combs, s. 3–30

Vitamiinit jaetaan usein rasvaliukoisiin ja vesiliukoisiin vitamiineihin. Ihmisen vaatimia rasvaliukoisia vitamiineja ovat A-, D-, E- ja K-vitamiinit. Vesiliukoisia ovat C- ja B-vitamiinit. Jälkimmäisiä on 8: B1-, B2-, B3-, B5-, B6-, B7-, B9- ja B12-vitamiinit. Nämä 13 vitamiiniryhmää ovat kaikki ihmisen vaatimat vitamiinit.Combs, s. 43 Yhteen ryhmään kuuluvia vitamiineja voi olla monia. Esimerkiksi D-vitamiineja on luonnossa muutamia ja keinotekoisia D-vitamiineja tunnetaan yli 2 000. Moninaisuuden takia on myös "vesiliukoisia" vitamiineja, joista osa onkin rasvaliukoisia. Esimerkiksi B1-vitamiineihin kuuluva allitiamiini on liukoinen rasvoihin.Zempleni, s. 258 Taas B2-vitamiineihin kuuluva riboflaviini ei liukene rasvaliukoisiin aineisiin, muttei liukene hyvin veteenkään. Emäksiseen veteen se liukenee hyvin, mutta hajoaa siinä.

Kunkin vitamiinin toiminnot ovat vitamiinikohtaisia. Ihmisillä monet niistä, kuten C- ja B1-vitamiinit (tiamiini), toimivat entsyymireaktioiden "apumolekyyleinä" eli kofaktoreina. Osa taas on hapettumisenestoaineina, joista esimerkkejä ovat C- ja E-vitamiinit. Osa on hormoneita, kuten A- ja D-vitamiinit. Eräs A-vitamiini toimii myös näköaistin valoa aistivana kofaktorina.

Tiettyjä vitamiineja on paljon vain joissain ruuissa. Esimerkiksi C-vitamiinia on paljon useissa kasviksissa, hedelmissä ja juureksissa. Sitä ei käytännössä ole ihmiselle tarpeeksi lihoissa, maitotuotteissa tai useimmissa viljoissa. Poikkeuksena ovat joidenkin eläinten maksat ja munuaiset, joissa sitä on lähes yhtä paljon kuin joissain kasviksissa. B12-vitamiineja taas ei ole käytännössä lainkaan kasviksissa tai muissa kasviperäisissä ruuissa. 

Liian pieni vitamiinien saanti aiheuttaa eri puutostauteja. Osa puutoksista on ihmisillä maailmanlaajuisesti verrattain yleisiä, kuten A-vitamiinipuutos, joka on pitkälle edetessään oireiltaan vakava ja B12-vitamiinin puutos, johon saattaa jopa kuolla. 

On myös vitamiineja, kuten B5-vitamiini, joiden puutosta ei ilmene ihmisillä käytännössä lainkaan. 

Jotkin vitamiinit ovat liikaa saatuna myös vaarallisia. Käytännössä vaarallisia ovat A-vitamiinitoimintoiset retinoidit, D-vitamiinit, nikotiinihappo (kuuluu B3-vitamiineihin) ja B6-vitamiinit.Combs, s. 508–510

Sanan ja kirjainsymbolien alkuperä
Sanan vitamiini loi Kazimierz Funk 1912. Siinä yhdistyy vita (lat. elämä) ja amiini. Funkin todettua tiamiinin (B1-vitamiini) olevan amiini, hän päätteli virheellisesti kaikkien vitamiinien olevan amiineja. Vaikka nykyään tiedetään, että näin ei ole, nimi on säilynyt.

Vitamiinien nykyisten kirjainsymbolien käyttö ja jako rasva- ja vesiliukoisiin vitamiineihin alkoi 1916. Tähän mennessä oli löytynyt suurella varmuudella kaksi vitamiinia. Elmer McCollumin kanssa 1916 julkaistussa tutkimuksessa Cornelia kennedy nimesi aineista ensin löydetyn rasvaliukoiseksi A:ksi ja myöhemmin löydetyn vesiliukoiseksi B:ksi. Nykyään nämä tunnetaan vastaavasti A-vitamiineina ja B1-vitamiineihin kuuluvana tiamiinina. Kennedy ja McCollum eivät tosin käyttäneet julkaisussa nimiä "A-vitamiini" tai "B-vitamiini", sillä he pitivät elintärkeyteen viittaavaa sanaa "vitamiini" aineille liian suuren arvon antavana nimenä.

Vitamiineja alkoi löytymään useita. Siksi 1920 Jack Cecil Drummond ehdotti, ettei vitamiineja nimettäisi niiden liukoisuuden mukaan, vaan aakkosin, eli A, B, C jne., kunnes tietty vitamiini tunnettaisiin kyllin hyvin, jotta se voitaisiin nimetä rakenteen mukaan. Esimerkiksi 1932 Robert Runnels Williams selvitti tiamiinin rakenteen osittain: se on rikkiä (kreikaksi thios) sisältävä amiini, joten hän ehdotti sille nimeä tiamiini. 1927 mennessä eri tutkimuksissa erotellun B-vitamiinin (tiamiinin) havaittiinkin sisältävän vähintään kaksi eri ainetta, joista toinen (tiamiini) esti beriberiin ja toinen (niasiini) pellagraan sairastumista. Siksi 1927 British Committee on Accessory Food Factors suositteli beriberin estäjälle nimeä B1 ja pellagran estäjälle nimeä B2. Pian B2:n tunnistettiin koostuvan vieläkin useammasta osasta. Riboflaviini tosin tunnistettiin tästä "B2-kompleksista" ensimmäiseksi, joten sitä alettiin kutsumaan B2-vitamiiniksi. Niasiinia taas kutsutaan nyt usein B3-vitamiiniksi.Zempleni, s. 234

Ihmisen tarvitsemat vitamiinit
+Kirjain
-tunnusYleisnimiAine tai joitakin tärkeitä aineitaKeskimääräinen

saantisuositus

Suomessa (a)Suurin turvallinen saanti aikuisilla Suomessa (b)Puutostauti

tai oireet ihmisilläLiikasaanti
ihmisilläBiologisesti aktiivinen muoto/muodot ihmiskehossa ja huomiotAretinoli
retinaali
retinoiinihappo
β-karoteeni
β-kryptoksantiini672 µg/vrk retinolina3 000 µg/vrk retinolina tai sen palmitiinihappoesterinä (retinyylipalmitaattina)Mm. parantuva hämäräsokeus, lopulta silmien tulehtuminen, hajoaminen ja pysyvä sokeus. Puutos tappaa.Combs, s. 96–141Vaarallinen, mutta usein täysin parantuva A-hypervitaminoosi retinoideja käytettäessä. Vaaraton ja väliaikainen karotenemia karotenoideja käytettäessä.Aktiivimuodot: retinoli, (11Z)-retinaali ja (kaikki-E)-retinoiinihappo (tretinoiini).B1tiamiini1 mg/vrkEi saantirajaaBeriberi ja Wernicken enkefalopatia. Puutos tappaa.Combs, s. 265–280Käytännössä vaaratonta.Aktiivimuoto: tiamiinipyrofosfaatti.Combs, s. 69–70B2riboflaviini1.2 mg/vrkEi saantirajaaAriboflavinoosi. Mm. väsymys; sierainten, suupielten ja kielen halkeilu; kielen turvotus; ihon hilseily; anemia. Puutos ei yleensä ole tappava.Käytännössä vaaratonta. Värjää virtsan väliaikaisesti keltaiseksi.Aktiivimuodot: FMN ja FAD.B3Niasiininikotiinihappo
nikotiiniamidi13.4 mg/vrk10 mg/vrk nikotiinihappona

900 mg/vrk nikotiiniamidinaPellagra. Puutos tappaa.Combs, s. 296–310Nikotiinihappo aiheuttaa mm. punastumista, kutinaa ja oksentelua. Pitkäaikainen liikakäyttö altistaa maksavauriolle. Nikotiiniamidi on lähes vaaraton.Aktiivimuodot: NAD(H) ja NADP(H). Ihminen tuottaa niasiinia myös tryptofaanista.B5pantoteenihappoEi suositustaEi saantirajaaMm. väsymys ja kivut jalkaterissä. Puutos ilmenee käytännössä vain kokeellisesti.Combs, s. 346–351Käytännössä vaaratonta.Aktiivimuodot: koentsyymi A ja asyylikantajaproteiinit.B6pyridoksaali
pyridoksiini
pyridoksamiini1 mg/vrk25 mg/vrk lisäravinteista saatunaMm. ääreishermoston vauriot, heikkous, suupielten ja kielen halkeilu.Combs, s. 313–327Ääreishermoston vauriot.Aktiivimuoto: pyridoksaali-5'-fosfaatti (PLP).B7biotiiniEi suositustaEi saantirajaaMm. hiusten harveneminen, hilseilevä ihottuma ja parestesia.Zempleni, s. 367–373Käytännössä vaaratonta.Combs, s. 331–341Aktiivimuoto: biotiini.B9Folaatitfoolihappo
folaattien polyglutamaatit378 µg/vrk1 000 µg/vrkMm. megaloblastinen anemia, väsymys, hermovauriot, homokysteinemia (veren kohonnut homokysteiinipitoisuus) ja raskauden aikana sikiön epämuodostumat, kuten spina bifida.Combs, s. 355–379Käytännössä vaaratonta.Aktiivimuoto: THF ja 5-MTHF.B12Kobalamiinitsyanokobalamiini
hydroksikobalamiini1.6 µg/vrkEi saantirajaaMm. megaloblastinen anemia, homokysteinemia, pysyvät ääreis- ja keskushermoston vauriot (ataksia, asentoaistin menetys, tunnottomuus ja dementia). Puutos tappaa.Combs, s. 381–397Käytännössä vaaratonta.Aktiivimuoto: adenosyylikobalamiini ja metyylikobalamiini.Caskorbiinihappo
dehydroaskorbiinihappo68 mg/vrk1 000 mg/vrkKeripukki. Puutos tappaa.Combs, s. 236–262Käytännössä vaaratonta. Voi aiheuttaa ripulia ja vatsakipuja.Aktiivimuoto: askorbaatti. Ihmiset eivät tuota askorbiinihappoa, mutta monet muut eläimet tuottavat sitä muun muassa glukoosista.Dkolekalsiferoli (D3)
ergokalsiferoli (D2)11.6 µg/vrk100 µg/vrkRiisitauti vauvoilla ja lapsilla; osteomalasia vanhemmilla lapsilla ja aikuisilla.Combs, s. 146–175Vaarallinen D-hypervitaminoosi. Oireita: mm. hyperkalsemia, janoisuus, oksentelu, vatsakivut, peruuttamaton kudosten kalkkeutuminen, väsymys ja sekavuus.Aktiivimuoto: kalsitrioli. Ihminen tuottaa D-vitamiinia ihon altistuessa auringon säteilylle tai tietyn aallonpituuden UV-säteilylle.ERRR-α-tokoferoli
RRR-γ-tokoferoli7.6 mg/vrk300 mg/vrk RRR-α-tokoferolinaRavintopuutos on hyvin harvinainen. Oireita: mm. refleksien hitaus, lihasheikkous, silmälihasten heikkous (oftalmopareesi) ja hermovauriot.Combs, s. 182–211Käytännössä vaaratonta. Voi häiritä muiden rasvaliukoisten vitamiinien imeytymistä.Aktiivimuoto: aktiivisia sellaisinaan.Kfyllokinoni
menakinonit
menadioniEi suositustaEi saantirajaaRavintopuutos on yleinen vastasyntyneillä. Se on harvinainen aikuisilla ja johtuu esim. varfariinin kaltaisten antikoagulanttien yliannostuksesta. Pääoire on veren hyytymisen hidastuminen ja mm. sisäelinten verenvuodot.Combs, s. 49–50Käytännössä vaaratonta.Aktiivimuoto: aktiivisia sellaisinaan.a: keskimääräinen suositus 6–65-vuotiaalle, jos hänen energiatarpeensa on 2 000 kilokaloria per vuorokausi. Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunta ei ole määrittänyt kaikille vitamiineille sitä, että missä muodossa tiettyä vitamiinia tulisi saada ilmoitetun massan (mg/µg) verran. Monet vitamiinit ovat ryhmä muutamia tai jopa tuhansia aineita, joilla on samat vitamiinitoiminnot, mutta eri massat. Samaan vitamiiniryhmään lukeutuvien aineiden keskinäiset vitamiinitehot voivat olla myös keskenään erilaiset.
b: katso yllä olevan "a"-kohdan huomiot massasta ja vitamiinitehosta.

Lyhyt historia
Useat vitamiinit löydettiin siten, että ensin niiden ehdotettiin olevan olemassa. Sitten kukin eristettiin jostakin luonnontuotteesta, niiden rakenteet selvitettiin ja lopuksi kukin vitamiini syntetisoitiin. Poikkeuksena on nikotiinihappo (B3), jonka rakenne ja synteesi selvitettiin kauan ennen kuin sen tiedettiin olevan vitamiini.

Alla olevan taulukon "ehdotettiin olevan olemassa" -kohta merkitsee ajankohtaa, jolloin vitamiinin ehdotettiin olevan olemassa nimenomaan vitamiinina tai jonain muuna ravinteena. Eri ruokien on silti huomattu parantavan tiettyjä vitamiinien puutostiloja jo usein ennen näitä ajankohtia. Tällaisten ruokien ei kuitenkaan ennen taulukon ajankohtia tunnistettu olevan nykykäsityksen mukaisia ravinteita. Esimerkiksi James Lind osoitti jo 1747 kokeellisesti sitruunoiden parantavan C-vitamiinipuutteen aiheuttaman keripukin. Hän ei kuitenkaan ymmärtänyt sitruunoiden sisältävän jotakin ravinnetta tai ravinteita, vaan selitti keripukin ja sitruunoiden välistä yhteyttä toisella tapaa. Taulukossa on vuosilukujen lisäksi kunkin löydön tehneen tutkijan tai tutkijoiden nimet. Joissain kohdissa on myös mainittu vitamiinitoimintoinen aine, joka on esimerkiksi eristetty.
+VitamiiniEhdotettiin olevan olemassaEristettiin luonnostaEmpiirinen tai kemiallinen kaava selvitettiinRakennekaava
selvitettiinSyntetisoitiinA1881, Nicolai Lunin; viimeistään 1911, Wilhelm Stepp1937 Harry N. Holmes ja  Ruth Corbet1931, Paul Karrer et al., retinoidien ja karotenoidien perusrakenne1946, David Adriaan van Dorp ja Jozef Ferdinand Arens, mm. retinoiinihappoB1 (tiamiini)1897, Christiaan Eijkman; viimeistään 1901, Gerrit Grijns1926, Barend Jansen ja Willem Donath1936, Robert Runnels Williams ja J. K. ClineB2 (riboflaviini)1932, Paul György1933, Paul György et al.1933, Paul György et al.B3 (niasiini)1925, Joseph Goldberger ja W. F. Tanner1937, Conrad Arnold Elvehjem et al., nikotiiniamidi1867, Carl Huber, nikotiinihappo1870, Carl Huber, nikotiinihappo1867, Carl Huber, nikotiinihappoB5 (pantoteenihappo)1930, L. C. Norris ja A. T. Ringrose1933, Roger J. Williams et al.1940, Roger J. Williams ja Randolph T. MajorB61934, Paul György1938, Samuel Lepkovsky1939, Leslie Julius Harris ja Karl Folkers, pyridoksiiniB7 (biotiini)1927, Margaret Averil Boas1936, Fritz Kögl ja Benno Tönnis1941, Vincent du Vigneaud et al.1942, Vincent du Vigneaud et al.1943, Karl Folkers et al.B9 (foolihappo)1931, Lucy Wills1941, Herschel K. Mitchell et al.1945, Robert Angier et al.B121926, George Minot ja William Murphy1948, Karl Folkers et al.1956, Dorothy Hodgkin et al., syanokobalamiini1973, Robert Burns Woodward et al., syanokobalamiiniC (askorbiinihappo)1907, Axel Holst ja Theodor Frølich1928, Albert Szent-Györgyi1933, Walter HaworthD1919, Edward Mellanby1930, Frederick A. Askew et al., D21931, Frederick A. Askew et al., D2; 1932, Adolf Windaus et al., D31936, Adolf Windaus et al., D3E1922, Herbert McLean Evans ja Katharine Scott Bishop1936, Herbert McLean Evans et al., α-tokoferoli1938, Erhard Fernholz, α-tokoferoli1938, Paul Karrer et al., α-tokoferoliK1929, Henrik Dam1939, Edward Doisy et al., fyllokinoni ja jokin menakinoni1939, Edward Doisy et al., fyllokinoni; 1940, Edward Doisy et al., menakinoni-6

Vanhoja vitamiinien ja muiden aineiden nimiä
Alla on muun muassa vitamiinitutkimuksen varhaisvaiheissa käytettyjä nimiä nykyisille vitamiineille ja aineille, joita ei enää pidetä vitamiineina.
+NimiSeliteAneuriiniVanha nimi tiamiinille.A-N-tekijä.Antineuriittinen tekijä. Vanha nimi tiamiinille.Bios-tekijätHiivojen kasvua tehostava tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen biotiini.Citrovorum-tekijäLeuconostoc citrovorum -bakteerien kasvuun vaadittu tekijä, jonka tiedetään nykyään olleen foolihappo.Ulkoinen tekijä (eng. extrinsic factor)Vanha nimi B12-vitamiineille.R-tekijäKananpoikien anemiaa estävä tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo.U-tekijäKananpoikien anemiaa estävä tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo.Suodostekijä (eng. filtrate-factor)Aine, jonka tiedetään nykyään olleen niasiini. Aine estää koirien mustakielielitautia eli pellagraa. Nimeä on käytetty myös kananpoikien ihottumaa estävästä aineesta, jonka tiedetään nykyään olleen pantoteenihappo.HepatoflaviiniMaksasta eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen riboflaviini.LaktoflaviiniHerasta eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen riboflaviini.OvoflaviiniKananmunan valkuaisista eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen riboflaviini.Muut flaviinitAineita, joiden tiedetään nykyään olleen riboflaviinia. Nykyään nimeä "flaviini" käytetään kemiassa tietyistä isoalloksatsiinin johdannaisista.LLD-tekijäMaksasta eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen B12-vitamiini. Aine tehostaa Lactobacillus lactis Dorner -bakteerien kasvua.Noriittieluaatti (eng. norit eluate)Vanha nimi Lactobacillus casei -bakteerien kasvua tehostavalle tekijälle.P-P-tekijäPellagraa estävä tekijä (eng. Pellagra-Preventive factor). Vanha nimi niasiinille.Rizopteriini (eng. rhizopterin)Rhizobium-bakteereista eristetty aine, joka tehostaa Enterococcus faecalis -bakteerien kasvua. Aineen tiedetään nykyään olleen foolihappo.SLR-tekijäSama kuin rizopteriini. Vanha nimi foolihapolle.Streptogeniini (eng. streptogenin)Peptidi, jota on hydrolysoidussa proteiineissa, joka tehostaa hiirien ja eri mikrobien kasvua. Aine ei ole vitamiini.B2-vitamiiniSynonyymi riboflaviinille ja saman vitamiinitoiminnon omaaville aineille. Nimeä on käytetty myös lämmitystä kestävästä ja hiivan kasvua tehostavasta tekijästä, joka paljastui riboflaviinin, pyridoksiinin ja nikotiinihapon seokseksi.B4-vitamiiniRottien ja kanojen lihasheikkoutta estävä aine, joka oli todennäköisesti glysiinin, riboflaviinin ja pyridoksiinin seos.B5-vitamiiniSynonyymi pantoteenihapolle ja vastaavan vitamiinitoiminnon omaaville aineille. Nimeä on käytetty myös kesykyyhkyjen kasvua tehostavasta tekijästä, joka oli todennäköisesti niasiini.B7-vitamiiniSynonyymi biotiinille ja vastaavan vitamiinitoiminnon omaaville aineille. Nimeä on käytetty myös tuntemattomasta kesykyyhkyjen kasvua tehostavasta tekijästä, jota on kutsuttu myös I-vitamiiniksi.B8-vitamiiniAdenosiinimonofosfaatti, joka ei ole vitamiini.B10-vitamiiniKananpoikien kasvua tehostava tekijä, joka oli todennäköisesti B12-vitamiini.B11-vitamiiniIlmeisesti sama aine kuin B10-vitamiini.B13-vitamiiniB12-vitamiiniksi luokiteltavan akvakobalamiinin synonyymi.B14-vitamiiniOroottihapon synonyymi, joka on pyridiinin biosynteesin välituote. Oroottihappo ei ole vitamiini.B15-vitamiini"Pangaamihapon" synonyymi. Tämä ei ole vitamiini.B17-vitamiiniAmygdaliinin synonyymi, jonka joskus väitetään ehkäisevän syöpää. Aine ei ole vitamiini.Bc-vitamiiniVanha nimi foolihapolle ja karnitiinille. Karnitiini ei ole vitamiini.BP-vitamiiniKananpoikien kondrodystrofiaa estävä tekijä, jonka toiminnon koliini ja mangaani voivat korvata.Bt-vitamiiniMahdollisesti pantoteenihapon ja 4-aminobentsohapon toimintaan liittyvä tekijä.C2-vitamiiniTuntematon keuhkokuumetta estävä tekijä. Synonyymi J-vitamiinille.F-vitamiiniVälttämättömien rasvahappojen vanha nimi. Nimeä on myös käytetty tiamiinin toiminnoista.G-vitamiiniVanha nimi riboflaviinille. Nimeä on käytetty myös niasiille.H-vitamiiniVanha nimi biotiinille.I-vitamiiniTuntematon kesykyyhkyjen kasvua tehostava tekijä tai seos.J-vitamiiniTuntematon keuhkokuumetta estävä tekijä. Synonyymi C2-vitamiinille.L1-vitamiiniMaksasta eristetty aine. Mahdollisesti antraniilihappo.L2-vitamiiniHiivasta eristetty aine. Mahdollisesti adenosiini.M-vitamiiniHiivasta eritetty anemiaa estävä tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo.N-vitamiiniVanha nimi seokselle, jonka on joskus ehdotettu ehkäisevän syöpää.P-vitamiiniVanha nimi sitruunasta eristetylle "sitriinille" (flavonoidiseos).Combs, s. 515–517Q-vitamiiniKäyttämätön kirjainsymboli, joka käytettiin nimeämään koentsyymi-Q.R-vitamiiniVanha nimi foolihapolle.S-vitamiiniStreptogeniinin synonyymi. Nimeä on käytetty myös bakteerikasvua tehostavasta tekijästä, joka oli mahdollisesti biotiini.T-vitamiiniTuntematon termiiteistä, hiivoista tai homeista eristetty tekijä, jonka on esitetty tehostavan proteiinien käyttöä rotissa.U-vitamiiniKeräkaalista eristetty aine. Mahdollisesti foolihappo.V-vitamiiniBakteerikasvua tehostava tekijä. Mahdollisesti NADH.Willsin tekijäAnemiaa estävä tekijä hiivassa, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo.Zooferiniini (eng. zoopherin)Rottien kasvua tehostava tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen B12-vitamiini.

Katso myös
Välttämätön aminohappo
Koliini

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Katsaus vanhoista vitamiinien nimistä: 
Fineli: tietokanta ruokien vitamiini- ja muista ravinnepitoisuuksista

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit