Jalavat

Jalavat (Ulmus) on jalavakasveihin (Ulmaceae) kuuluva suku. Siihen kuuluu 45 lajia, jotka kasvavat pohjoisella pallonpuoliskolla. Jalavat ovat korkeita, usein karhealehtisiä puita, jotka kukkivat keväällä ennen lehtimistään. Niiden kukat ovat pieniä, ruskeita ja mykerömäisissä sarjoissa. Hedelmä on siipipalteinen pähkylä, jonka siivet ovat paperinohuet. Jalavien, varsinkin vuorijalavien lehdistöt kasvavat etenkin nuorilla yksilöillä tasannemaisesti, joten ne varjostavat hyvin maata.

 Suomen jalavat 
Suomen luonnossa kasvaa kahta jalavalajia, jotka ovat Etelä-Suomessa kasvavat vuorijalava (Ulmus glabra) ja kynäjalava (Ulmus laevis). Kumpaakin näistä lajeista istutetaan ja käytetään myös puistopuina. Suomen jalavaesiintymät ovat jäänne jääkauden jälkeiseltä lämpimämmältä hemiboreaaliselta, atlanttiselta kaudelta, jolloin ne ovat voineet olla melko runsaitakin Etelä-Suomessa. Tämän takia jalavia kasvaa luonnossa vain muutamissa paikoissa, eivätkä ne kuulu enää Suomen tavallisimpaan metsälajistoon. Varsinkin Länsi-Euroopassa hollanninjalavatauti (Ophiostoma ulmi) on tuhonnut jalavia. Tämän sienen itiöt leviävät puusta puuhun pienten kovakuoriaisten avulla. Nykyään molempia jalavalajeja pidetään Suomessa uhanalaisina, ja ne ovat rauhoitettuja. Ympäristökeskus Kaupunkialueiden metsissä kasvavat jalavat, etenkin nuoret jalavayksilöt, lienevät kuitenkin todennäköisemmin puistopuina käytettyjen jalavien luontoon karanneita jälkeläisiä kuin luonnonvaraisista jalavaesiintymistä peräisin olevia jalavia.

Vuorijalava on kynäjalavaa selvästi runsaampi puu. Se kasvaa tosin harvinaisena, ja yksittäisinä esiintyminä pääosin vain Etelä-Suomen tammivyöhykkeellä, paikoittain pohjoisempanakin. Esiintymiä löytyy pohjoisempaa muun muassa Tampereelta, Korpilahdelta ja jopa Kuopiosta.

Harvinaisempi kynäjalava kasvaa Suomessa vain Vanajaveden seudulla muutamissa paikoissa, Tampereen ja Hämeenlinnan välillä. Pieniä esiintymiä on myös Etelä-Suomen hemiboreaalisella vyöhykkeellä, joka onkin kaikkein parasta aluetta Suomessa jalojen lehtipuiden kasvulle. Esiintymiä on etelässä esimerkiksi Lohjanjärven alueella.

 Käyttö 
Jalavan siemeniä voi syödä villivihanneksena touko-kesäkuussa, kun ne ovat vielä vihreitä. Jalavan sitkeää ja huonosti lohkeavaa puuainesta on käytetty hevosajokaluihin, ulko-oviin ja huonekaluihin.

 Lajeja, risteymiä ja lajikkeita 
200px|oikea|thumb|Punajalavan (Ulmus rubra) kukkia
200px|oikea|thumb|Punajalavan (Ulmus rubra) hedelmiä
200px|oikea|thumb
 Ulmus americana – valkojalava
 Ulmus castaneifolia – kastanjajalava
 Ulmus crassifolia – setrijalava
 Ulmus glabra – vuorijalava
 Ulmus japonica – japaninjalava (syn. Ulmus davidiana var. japonica)
 Ulmus laciniata – viuhkajalava
 Ulmus laevis – kynäjalava
 Ulmus lanceifolia – kaitalehtijalava
 Ulmus macrocarpa – kääpiöjalava
 Ulmus mexicana – meksikonjalava
 Ulmus minor – lehtojalava
 Ulmus parvifolia – kiinanjalava
 Ulmus procera – englanninjalava
 Ulmus pumila – siperianjalava
 Ulmus rubra – punajalava
 Ulmus serotina – syysjalava
 Ulmus thomasii – kivijalava eli kalliojalava
 Ulmus wallichiana – himalajanjalava
 Ulmus × hollandica – puistojalava (Ulmus glabra × minor, vuorijalavan ja lehtojalavan risteymä)

Lajikkeita:
 Ulmus glabra ’Camperdownii’ – sateenvarjojalava (vuorijalavan lajike)
 Ulmus glabra ’Exoniensis’ – kartiojalava (vuorijalavan lajike)
 Ulmus glabra ’Horizontalis’ – riippajalava (vuorijalavan lajike)
 Ulmus minor ’Hoersholmensis’ – kujajalava (lehtojalavan lajike)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Jalavat (Ulmus)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Jalavat (Ulmus)

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit