Klemens Aleksandrialainen

Klemens Aleksandrialainen (, ; oik. Titus Flavius Clemens; noin 150 – noin 215) oli Aleksandrian kirkon jäsen ja ensimmäinen varsinainen kristillinen filosofi. Hänet lasketaan kirkkoisien joukkoon.

 Elämä 

Klemensin arvellaan olleen kotoisin Ateenasta. Hänen kääntymisestään ei ole tietoa, mutta kristityksi tulonsa jälkeen hän matkusti Etelä-Italiaan, Syyriaan ja Palestiinaan tapaamaan kristittyjä opettajia. Lopulta hän päätyi Aleksandriaan, jonne hän asettui aloilleen. Aleksandriassa Klemens tapasi oppi-isänsä Pantainoksen, joka johti tunnettua Aleksandrian kateketiikkakoulua.Halldorf 2000, s. 71. Pantainos oli stoalaisuudesta kristityksi kääntynyt opettaja.

Pantainoksen kuoltua vähän ennen vuotta 200 Klemensistä tuli kateketiikkakoulun johtaja. Hän joutui kuitenkin lähtemään Aleksandriasta Septimius Severuksen toimeenpanemien vainojen (202 tai 203) aikana. Klemens oleskeli jonkin aikaa Palestiinassa, kunnes muutti Kappadokiaan, jossa hän kuoli mahdollisesti vuonna 215.Halldorf 2000, s. 72.

 Teokset 

pienois|pysty|Klemensin koottujen teosten laitos Opera omnia, 1715.
Klemensin kirjallinen tuotanto on laaja. Hänen koulutuksensa näkyy siinä, että hän siteeraa toistuvasti kreikkalaisen kirjallisuuden runoilijoita ja filosofeja. Lisäksi hän käsittelee arkeologiaa ja mytologiaa. Klemens tunsi kristillisen kirjallisuuden hyvin, ja hän viittaa kirjoituksissaan yli 1 500 Vanhan testamentin ja liki  Uuden testamentin kohtaan. Stromateis-teoksessaan hän yritti yhdistää toisiinsa kreikkalaista filosofiaa ja kristinuskoa. Protreptikos-teos oli kreikkalaiselle yleisölle suunnattu kehotus kääntyä kristinuskoon. Paidagogos-niminen teos käsittelee kristillistä moraalia.

 Protreptikos (Kehotus), noin vuodelta 195
 Paidagogos (Opettaja), noin vuodelta 198
 Stromateis (Tilkkutäkki), noin vuosilta 198–203

 Teologia 

Klemens painotti hidasta hengellistä kypsymistä, joka ulottuu koko ihmisen elämänkaareen. Kaikki inhimilliseen elämään kuuluva, kuten koulu, avioliitto ja lapset, ovat tärkeää hengellisen kehityksen kannalta. Klemensin mukaan jokainen hetki – etenkin kodin arjessa – on täynnä jumalallista tarkoitusta.Halldorf 2000, s. 73–74.

Klemens kuvailee Jumalaa ajan ja paikan ulkopuolella olevaksi, minkä vuoksi ihmisen on mahdotonta kuvailla häntä. Tämän vuoksi Jumalan tarvitsi ilmestyä Jeesuksen kautta ihmisille, jotta ihmiset voisivat oppia tuntemaan hänet. Klemens oli varhaisimpia kristillisiä apofaattisen teologian kehittäjiä. Apofaattisessa menetelmässä kuvaillaan, mitä Jumala ei ole, ja siten pyritään rajaamaan tarkempaa tietoa Jumalasta. Klemensin mukaan Jumala on kuitenkin ”aina suurempi”, millä hän tarkoittaa, että Jumala on aina jotain ihmisen luomaa käsitettä suurempi.Halldorf 2000, s. 76–77.

Dosentti Sami Yli-Karjanmaa esittää, että Klemens olisi ollut jälleensyntymisopin kannattaja, kun taas aiempi tutkimus on lähtenyt vastakkaisesta näkemyksestä. Yli-Karjanmaan mukaan Klemens kätki ajatuksensa rivien väliin. Aiempi tutkimus on tulkinnut, että kun Klemens arvosteli Basilides-nimistä kristittyä opettajaa, joka väitti, että marttyyrius on rangaistus edellisten elämien synneistä, se tarkoittaisi jälleensyntymisopin torjumista. Yli-Karjanmaan näkemyksen mukaan kritiikki kohdistuu kuitenkin vain siihen ajatukseen, että marttyyrius sinänsä olisi rangaistus. Pääteoksensa alussa Klemens vihjaa, että huolimaton lukija ei löydä hänen piilottamiaan ”totuuden siemeniä”. Jossakin kohdassa Klemens sanoo jopa avoimesti, että jälleensyntymisoppi on ”parhaiden filosofien hienoimpia oppeja”. Tutkimuksen on julkaissut Brill-tiedekustantamo, ja Yli-Karjanmaa esittää ajatuksen myös teoksessaan Niin kauan kuin palaat maahan.

 Lähteet 


 Viitteet 

 Kirjallisuutta 









 Aiheesta muualla 


 Kirby, Peter (toim.): Clement of Alexandria. Early Christian Writings 

Luokka:150-luvulla syntyneet
Luokka:210-luvulla kuolleet
Luokka:Kirkkoisät
Luokka:Antiikin Aleksandria
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit