Alkaios

Alkaios (, ; n. 620–560 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilija, joka oli kotoisin Mytilenestä Lesbokselta. Hän oli varhaisin aiolialaisista lyyrikoista. Hellenistisellä kaudella hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta.

 Elämä 

Alkaios oli kotoisin Lesboksen saaren tärkeimmästä kaupungista Mytilenestä. Hän kuului syntyjään kaupungin ylimystöön, ja ajoi usein näiden asiaa. Alkaioksen nuoruudessa kaupungissa oli paljon sisäisiä riitoja ylimystön ja kansan välillä. Hänen veljensä Kikis ja Antimenides (aiolialaisittain Antimenidas) taistelivat Pittakoksen puolella Melankhrosta vastaan. Melankhros kuvataan kaupungin tyranniksi, ja hän kaatui taistelussa.Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 1.74; Strabon: Geografika XIII s. 617; Suda,  ja ; Etymologicum Magnum s. 513,  (po. ). Alkaios ei vaikuta olleen tässä veljiensä puolella, vaan päin vastoin puhuu ylistäen Melankhroksesta.Alkaios, fr. 7, s. 426, ed. Blomfield.

Alkaios osallistui sotaan, jota mytileneläiset kävivät joskus ennen vuotta 600 eaa. Ateenaa vastaan Troaksessa koskien Sigeionin ja koko Hellespontoksen hallintaa. Vaikka Mytilenen armeijaa johtanut Pittakos löi omin käsin ateenalaisten johtajan Frynonin, mytileneläiset kärsivät tappion, ja Alkaios sai häpeän siitä, että jätti aseensa paetessaan. Ateenalaiset asettivat kyseiset aseet voitonmerkkinä Sigeionin Athenen temppeliin.Herodotos: Historiateos 5.95; Plutarkhos: Herodotoksen pahanilkisyydestä 15; Strabon: Geografika XIII s. 599–600; Eusebios Kesarealainen: Kronikka, olympiadi 43.3. Alkaios lähetti uutisen tästä onnettomuudesta kotiin runon muodossa, osoitettuna ystävälleen Melanippokselle.Alkaios, fr. 56, s. 438, ed. Blomfield. Hän vaikuttaa kuitenkin olleen tunnettu taitavana ja urheana sotilaana, joten hän ei ilmeisesti menettänyt mainettaan lopullisesti.Anthologia Palatina 9.184; Cicero: Keskusteluja Tusculumissa 4.33 ; Horatius: Oodit (Carmina) 1.32. 6; Athenaios: Deipnosofistai 15.687. Alkaios uskoi, että parasta käyttöä hänen lyyralleen oli ystävien innostaminen sotaisiin tekoihin. Hänen kotinsa kuvataan sisustetuksi aseilla ennemmin kuin soittimilla.Athenaios: Deipnosofistai 14.627; Alkaios, fr. 24, s. 430, ed. Blomfield.

pienoiskuva|vasen|upright=1.26|Sapfo ja Alkaios. Lawrence Alma-Tadema, 1881.
Runoilijatar Sapfo vaikutti Mytilenessä samoihin aikoihin kuin Alkaios. Kumpaakin yhdisti se, että he kuuluivat ylimystöpiireihin. He vaikuttavat myös olleen tuttavia, ja runokatkelmiensa perusteella vaihtoivat runoja keskenään.

Sodan jälkeen ylimystön ja kansan välinen puolueriita Mytilenessä paheni. Kansa, jota johtivat tyranneiksi kutsutut miehet, joiden joukkoon kuuluneiksi mainitaan Myrsilos ja Megalagyros sekä kleanaktidien suku, onnistuivat ajamaan ylimystön maanpakoon. Tämän sisällissodan aikana Alkaios ajoi edelleen ylimystön asiaa, pyrkien kohottamaan näiden mielialaa tyranneja vastaan suunnatuilla oodeillaan. Tappion jälkeen hän ja hänen veljensä Antimenides johtivat ylimystöä tavoitteena saada valta takaisin kaupungissa. Kansa valitsi Pittakoksen tyrannikseen vastustamaan tätä yritystä. Pittakos toimi virassa kymmenen vuotta eli 589–579 eaa., ja onnistui torjumaan karkotetun ylimystön kaikki yritykset. Muotoiltuaan kaupungille kansanvaltaisen valtiomuodon hän erosi.Strabon: Geografika XIII s. 617; Alkaios, fr. 23, s. 230, ed. Blomfield; Aristoteles: Politiikka III.14, 1285a35–1285b1; Plutarkhos: Rakkaudesta 18, s. 763; Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 1.79.

Alkaios joutui vangiksi, mutta Pittakos vapautti hänet Alkaioksen häntä vastaan kohdistamista herjauksista huolimatta, sanoen: ”On parempi antaa anteeksi kuin kostaa”.Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 1.76, suomennos Marke Ahonen; Valerius Maximus: Facta et dicta memorabilia 4.1.6. Pittakoksen vastustamisessa Alkaioksen motiiviksi on usein epäilty henkilökohtaista kunnianhimoa.Strabon: Geografika XIII s. 617. Kun Alkaios ja Antimenides havaitsivat, ettei heillä ollut paluuta Mytileneen, he matkustelivat eri maissa. Alkaios kävi ainakin Thessaliassa ja Egyptissä,Strabon: Geografika I s. 37. ja vaikuttaa kirjoittaneen runoja, jotka kuvaavat hänen merimatkojaan.Horatius: Oodit (Carmina) 2.13. 28. Antimenides meni Babylonin kuninkaan palvelukseen.Strabon: Geografika XIII s. 617; Alkaios, fr. 33, s. 433, ed. Blomfield. Alkaioksen myöhempiä vaiheita ei tunneta, mutta Mytilenen poliittisen tilanteen vuoksi on todennäköistä, että hän kuoli maanpaossa.

 Runous 

Alkaioksen runot edustavat aiolialaisen lyriikan huippukautta. Hän kirjoitti monodista lyriikkaa: sota-, juoma- ja lemmenlauluja. Hänen runojaan kutsuttiin nimellä laulut, oodit tai hymnit (). Runot liikkuvat pitkälti aristokratian elinpiirissä kytkeytyen ajan politiikkaan sekä pito- ja rakkauselämään. Runot ovat voimakkaan tunteikkaita ja kuvaavat aiolialaiselle runoudelle tyypillisesti runoilijan sisimpiä tuntoja. Runoissaan Alkaios käytti aiolialaista murretta, jossa on vaikutteita eeppisestä runokielestä. Hänen mukaansa on nimetty hänen kehittämänsä lyyrinen runosäkeistö Alkaioksen säkeistö sekä lyyrinen runosäe alcaicus.

Alkaioksen runot oli hellenistisellä kaudella koottu kymmeneksi kirjaksi.Athenaios: Deipnosofistai 11.481. Hänen tuotantonsa on suurimmaksi osaksi kadonnut, ja siitä tunnetaan vain katkelmia. Yhtäkään runoa ei tunneta kokonaisena. Vaikuttaa siltä, että Alkaiosta luettiin muualla Kreikassa vain vähän kenties hänen runojensa murteen outouden vuoksi, ja tämä saattaa olla syynä myös sille, etteivät ne ole säilyneet nykyaikaan. Grammaatikot Aristarkhos Samothrakelainen ja Aristofanes Byzantionlainen tekivät Alkaioksen runoista kaksi tekstilaitosta. Runoista saa jonkinlaisen käsityksen säilyneiden katkelmien sekä Horatiuksen tekemien jäljitelmien kautta.

Sotaisat tai isänmaalliset oodit

Alkaioksen runoista on arvostettu erityisesti hänen sotaisia ja isänmaallisia oodejaan, jotka liittyvät hänen kotikaupunkinsa aiemmin mainittuihin poliittisiin tapahtumiin. Nämä runot tunnetaan nimillä Stasiotika () ja Dikhostasiastika (), mitkä nimet viittaavat puolueryhmiin ja -riitoihin.Horatius: Oodit 2.13. 27; Quintilianus: Puhujan kasvatus (Institutio oratoria) 10.1.63.

Näistä säilyneisiin katkelmiin kuuluvat muun muassa Myrsiloksen kuolemaan liittynyt lauluAlkaios 39 = fr. 4, ed. Blomfield. sekä laulu, joka vertaa hänen tappion kärsinyttä puoluekuntaansa haaksirikkoiseen laivaan.Alkaios 46 A = fr. 2, ed. Blomfield. Horatius jäljitteli kumpaakin.Horatius: Oodit 1.37, 1.14.

Juomalaulut

Useissa katkelmissa, joita on säilynyt erityisesti Athenaioksen kautta, Alkaios ylistää viiniä.Athenaios: Deipnosofistai 10.429–430; Alkaios, fr. 1, 3, 16, 18, 20, ed. Blomfield; vrt. Horatius: Oodit 1.9.18. Hän vaikuttaa yhdistäneen kehotukset viininjuontiin pohdintoihin, jotka liittyivät ajankohtaan tai esimerkiksi ihmisen kohtaloon yleensä.

Seuraavassa esimerkkinä säilynyt katkelma eräästä Alkaioksen juomalaulusta Päivö ja Teivas Oksalan suomennoksena:Alkaios 94.

Rakkausrunous

Alkaioksen rakkausaiheisista runoista on säilynyt vain vähäisiä jäänteitä. Osa niistä oli osoitettu kauniille nuorukaisille.Horatius: Oodit 1.32. 10; Cicero: Jumalten luonteesta 1.28, Keskusteluja Tusculumissa 4.33. Eräät oli puolestaan osoitettu Sapfolle. Aristoteles on säilyttänyt katkelman yhdestä tällaisesta (”Haluan sanoa jotakin, mutta minua pidättelee häpeä...”) sekä Sapfon kirjoittaman vastauksen.Aristoteles: Retoriikka 1367a9–15 (I.9); Alkaios, fr. 38, ed. Blomfield; Sapfo, fr. 30.

Muu runous

Suurin osa muista runoista on uskonnollisia hymnejä tai epigrammeja. Monet runoista on osoitettu Alkaioksen ystäville.

Editiot

Alkaioksen katkelmat kokosi ensimmäisenä Michael Neander teokseen Aristologia Pindarica (Basel, 1556). Tämän jälkeen ne kokosi ensin Henry Stephens yhdeksän lyyrisen runoilijan katkelmien kokoelmaansa (1557) ja sitten Fulvius Ursinus (1568).

 Jälkimaine ja vaikutus 

Alkaiosta on pidetty antiikin ensimmäisenä suurena lyyrikkona. Hellenistisellä kaudella aleksandrialaiset tekstikriitikot lukivat Alkaioksen yhdeksän tärkeimmän lyyrisen runoilijan kaanoniin. Jotkut sijoittivat hänet näistä yhdeksästä ensimmäiseksi ja jotkut toiseksi.

Kreikkalaisessa runoudessa Alkaioksen vaikutusta periytyi muun muassa Anakreonille. Alkaioksella oli erityisen suuri vaikutus Horatiukseen roomalaisessa runoudessa. Hän oli Horatiuksen mielirunoilija Alkaios oli, ja tämä jäljitteli Alkaiosta paljon omassa tuotannossaan. Alkaios vaikutti myös muun muassa Catullukseen.

Alkaioksen kuva esiintyy joissakin Mytilenen lyömissä rahoissa yhdessä Pittakoksen kanssa.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Suomennoksia 

 Alkaios: Juomalaulut. Teoksessa 
 Alkaios. Teoksessa 

 Muita käännöksiä 



 Muuta kirjallisuutta 




 Aiheesta muualla 



Luokka:Antiikin kreikkalaiset lyyriset runoilijat