Toinen Pietarin kirje

Toinen Pietarin kirje () on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Kirjeen aloitusjae sanoo kirjoittajan olevan ”Simon Pietari, Jeesuksen Kristuksen palvelija ja apostoli”, joka on identifioitu samaksi henkilöksi kuin apostoli Pietari. Jotkut nykytutkijat pitävät kirjettä Pietarin kirjoittamana ja ajoittavat sen 60-luvun puoliväliin. Toisten mukaan Pietari ei olisi kirjeen kirjoittaja, ja se olisi kirjoitettu vasta ensimmäisellä vuosisadalla.

 Historia 

Kirjeen aloitusjae sanoo kirjoittajan olevan ”Simon Pietari, Jeesuksen Kristuksen palvelija ja apostoli”, joka on identifioitu samaksi henkilöksi kuin apostoli Pietari. Missään muualla Uuden testamentin alkutekstissä hänestä ei kuitenkaan käytetä nimeä Simōn Symeōn Petros, eli Simon Simeon Pietari. Kirje antaa ymmärtää, että se on kirjoitettu vain hieman ennen Pietarin kuolemaa (1:14).

Osa tutkijoista epäilee, ettei Pietari olisi kirjeen kirjoittaja. Kirjoittajaa kohtaan oli epäilyksiä jo antiikin aikana. Hieronymus (n. 347–420) puhui kirjeen autenttisuuden puolesta, mutta kirjoitti teoksessaan Kuuluisia miehiä: ”Hän kirjoitti kaksi kirjettä, joita kutsutaan katolisiksi, toinen niistä, johtuen tyylinsä eroista ensimmäiseen verrattuna, ei monien mielestä ole hänen”. Myös Origenes (n. 185–254) epäili kirjeen autenttisuutta, mutta myöhemmin hyväksyi kirjeen apostoli Pietarin kirjoittamaksi. Kuten Hieronymuskin kirjoitti, kirjeen kielellinen tyyli eroaa huomattavasti Ensimmäisestä Pietarin kirjeestä. Kirjeen tyyliä voisi sanoa korusanaiseksi ja retoriseksi. Jotkut tutkijat ovat selittäneet nämä erot sillä, että Barnabas tai joku muu oli auttanut Pietaria ensimmäisen kirjeen kirjoittamisessa, kun taas toinen kirje oli hänen omaa käsialaansa. Toisaalta Ensimmäisessä ja Toisessa Pietarin kirjeessä on paljon sisällöllisiä yhtäläisyyksiä. 

Myös kirjeen ajoitus jakaa tutkijoita. Osa on sitä mieltä, että kirje on kirjoitettu 60-luvun puolivälissä. Osa puolestaan ajoittaa kirjeen vasta toiselle vuosisadalle. Myöhäisemmän ajoituksen todistusaineistoksi on esitetty kirjeessä olevia viittauksia Paavalin kirjeisiin (3:15–16), jolloin oletetaan, että kirjeet ovat yleisesti tunnettuja lukijoille, eli että ne olisi koottu ja julkaistu ja niistä olisi tullut osa kirkoissa luettua kirjallisuutta kirjeen kirjoittamisen aikaan. Ne tutkijat jotka päättelevät Pietarin kirjeen kirjoittajaksi ja ajoittavat kirjeen 60-luvulle katsovat, että Paavalin kirjeet eri seurakunnille oli koottu ja julkaistu kaikille luettavaksi jo 60-luvulla, jolloin Pietari kuoli. Varhaisempaa ajoitusta on tuettu myös tekstin sisällön samankaltaisuudella Ensimmäisen Pietarin kirjeen kanssa sekä viittauksella Pietarin tulevaan marttyyrikuolemaan kohdassa 1:14. Mikäli tekstin tulkitsee kirjaimellisesti, kirje ajoittuisi näin ollen ajanjaksolle 65–68 jaa., koska Pietari kuoli Neron vainoissa noin vuonna 68.

Myös kirjeen hyväksyminen Uuden testamentin kaanoniin kohtasi epäilyjä, ja siitä tulikin viimeinen kaanoniin hyväksytyistä kirjoista. Kirje hyväksyttiin kaanoniin Laodikeian kirkolliskokouksessa vuonna 372 Athanasioksen ja Augustinuksen vaikutuksesta. 

 Sisältö 

Yhteenveto:
 Alkutervehdys (1:1–2)
 Kutsutut ja valitut (1:3–15)
 Kristuksen kirkkaus ja profeettojen sana (1:16–21)
 Väärät opettajat (2)
 Jeesuksen paluu (3)

Jotkut tutkijat katsovat, että kirje oli tarkoitettu täydennykseksi Pietarin ensimmäiselle kirjeelle. Ensimmäisessä kirjeessä Pietari oli opettanut, että Jeesuksen toinen tuleminen koittaisi pian. Toisen kirjeen kirjoittamisen aikaan apostoli halusi selittää seurakunnalle, miksi toinen tuleminen ei ollut vielä tapahtunut (3:9). 

Kirje sisältää 11 viittausta Vanhaan testamenttiin. Se sisältää myös harvinaisen viittauksen yhteen Paavalin kirjeistä, ja jotkut pitävät viittauksen kohteena olevaa kirjettä Ensimmäisenä kirjeenä tessalonikalaisille (1 Tess. 4:13–5:11).

Kirje jakaa myös paljon yhteisiä ajatuksia Juudaksen kirjeen kanssa. Tämä on kiinnostanut tutkijoita. Mahdollisia selityksiä ovat se, että sekä Pietari että Juudas käyttivät kirjeidensä pohjana yhteistä lähdettä tai että Pietari lainaa Juudaksen kirjettä .

Kirjeessä on yhtäläisyyksiä myös Pietarin ilmestykseen.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Suomeksi 




 Englanniksi 




 Aiheesta muualla 

 Teksti 

 Raamattu. Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
 Toinen Pietarin kirje (1992)
 Toinen Pietarin kirje (1938)
 Toinen Pietarin kirje. Suomenkieliset käännökset (1992, 1938 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä kreikankielinen alkuteksti (mm. Westcott-Hort -laitos). Uskonkirjat.net.
 Toinen Pietarin kirje (1938, 1776 ja 1642). Finbible – suomalaisia raamatunkäännöksiä.

 Muuta 

 Kirby, Peter (toim.): 2 Peter. Early Christian Writings. 
 Thurén, Lauri: Toinen Pietarin kirje. SLEY:n raamattuluennot.


Luokka:Uuden testamentin kirjeet