Eboracum

Eboracum (lat., myös Eburacum, Eburaco; ) oli antiikin aikainen kaupunki Britanniassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Yorkin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.

Eboracum oli roomalaisen Britannian merkittävin kaupunki. Se sai alkunsa noin vuonna 71 jaa. legioonalaislinnoituksesta, ja myöhemmin siitä tuli myös colonia eli sotilassiirtokunta.

 Maantiede 

Eboracumin kaupunki oli rakennettu hieman ympäristöä korkeammalle kohdalle nykyisen Ouse-joen varrelle lähelle sen yhtymäkohtaa nykyisen Foss-joen kanssa. Näin joet suojasivat sitä kahdelta sivulta. Ouse-joki tarjosi kulkukelpoisen yhteyden merelle. Kaupunki koostui kahdesta osasta, joen pohjoispuolella olleesta alkuperäisestä legioonalaislinnoituksesta ja joen eteläpuolella olleesta myöhemmästä siviilikaupungista. Kaupunki oli rakennettu briganttien alueelle.

Eboracumista johti kaakkoon Lindumiin (nyk. Lincoln) ja edelleen Londiniumiin (nyk. Lontoo) Ermine Street -nimellä tunnettu roomalainen tie, ja luoteeseen Isuriumiin Dere Street -nimellä tunnettu tie. Kaupungista johti tiet myös muun muassa koilliseen Derventioon sekä lounaaseen Calcariaan ja edelleen Mamuciumiin.

pienoiskuva|vasen|Linnoitustornin jäänteitä.
 Historia 

Eboracum perustettiin legioonalaislinnoituksena noin vuonna 71 jaa. Syynä sen perustamiseen oli se, että brigantit kapinoivat roomalaismielisen kuningattarensa Cartimanduan hallintoa vastaan, mikä riisti Britannian roomalaiselta provinssilta ystävällismielisen puskurivaltion pohjoisessa. Tämän vuoksi kuvernööri ja komentaja Quintus Petillius Cerialis siirsi Legio IX Hispanan tukikohdastaan Lindumista asemiin Ousen itäiselle rannalle. Paikalla ei tiedetä olleen varhaisempaa asutuskeskusta.

pienoiskuva|vasen|Linnoitustornin perustukset.
Viimeinen maininta Legio IX:stä kaupungissa ajoittuu vuosiin 107–108; noin vuonna 120 sen korvasi Legio VI Victrix. Ensimmäinen antiikin ajan kirjallinen lähde, joka mainitsee Eboracumin, on Klaudios Ptolemaios,Klaudios Ptolemaios: Geografia 2.3.16. jonka mukaan se oli briganttien kaupunki sekä Legio VI:n asemapaikka. Ei kuitenkaan ole ollenkaan varmaa, etteivät sanat Legiōn VI nikeforios () olisi tässä myöhemmin tehty lisäys.

Keisari Septimius Severus piti Eboracumia asemapaikkanaan vuosina 208–211, jollon hän soti kaledoneja vastaan. Hänen mukanaan olivat keisarinna Julia Domna sekä pojat Caracalla ja Geta. Severus vahvisti kaupungin linnoitusta, ja kuoli kaupungissa vuonna 211 jaa.Aelius Spartianus: Historia Augusta, Severus 100.19; Aurelius Victor: Epitome de Caesaribus 20; Eutropius: Breviarium Historiae Romanae 8.19. Kun Britannian provinssi jaettiin kahtia Britannia superiorin ja Britannia inferiorin provinsseiksi, Eboracumista tehtiin pohjoisosan eli Britannia inferiorin pääkaupunki. Ilmeisesti tähän liittyen se sai pian myös colonian eli sotilassiirtokunnan aseman, nimellä Colonia Eboracensis. Se oli yksi Britannian neljästä coloniasta; muut olivat Camulodunum, Glevum ja Lindum. Erään piirtokirjoituksen perusteella Eboracum oli colonia viimeistään vuonna 237. Usein on hyväksytty todeksi, että Papinianus olisi oleskellut Eboracumissa, mutta tämä ei perustu antiikin aikaisiin lähteisiin.

Vuonna 305 Eboracumin otti asemapaikakseen keisari Constantius I Chlorus, joka tuli kaupunkiin poikansa Konstantinuksen kanssa. Constantius uusi Eboracumin linnoituksia, ja myös hän kuoli kaupungissa.Eutropius: Breviarium Historiae Romanae 10.1. Tämän jälkeen armeija julisti Konstantinuksen uudeksi keisariksi. Konstantinuksen sallittua kristinuskon Eboracum sai ensimmäisen piispansa vuonna 314.

300-luvun kuluessa Eboracum alkoi taantua samalla kun se kärsi muun Britannian tavoin barbaarien hyökkäyksistä, ja vuosisadan lopulla myös sen linnoitteet alkoivat jäädä rappiolle. 400-luvun alun Notitia dignitatumin mukaan se oli edelleen Legio VI:n asemapaikkana, mutta kaupunki hylättiin vuosisadan alussa samalla kun roomalaiset hylkäsivät Britannian. Tämä johtunee muun muassa siitä, että Rooman armeijan poistuttua myös kaupankäynti romahti.

400–600-luvuilla seudun asuttivat germaanit, pääasiassa anglosaksit. Kaupungin nimi muuntui muinaisenglantilaiseen muotoon Eoforwic ja muinaisnorjalaiseen muotoon Jordvik, mitkä yhdistävät nykykaupungin nimen York antiikin aikaiseen nimeen.

 Rakennukset ja löydökset 
pienoiskuva|pysty=0.72|Flavia Augustinan hautakivi. Yorkshire Museum.

Rooman vallan aikaiset löydöt kaupungin alueelta ovat suhteellisen vähäisiä, eivätkä vastaa kaupungin historiallista merkitystä. Eboracumin legioonalaislinnoitus eli castrum oli suorakaiteen muotoinen ja sen sivut olivat noin 600 ja 500 metriä. Se oli ympäröity alun perin turpeella päällystetyllä maavallilla. Myöhemmin sitä vahvistettiin savella sekä puisilla torneilla. Muurit rakennettiin uudestaan kivestä Trajanuksen aikana noin vuonna 107–108 jaa. Septimius Severus vahvisti linnoitusta kivimuurilla, jonka paksuus oli 1,8 metriä, ja vaikuttaa siltä, että myös linnoituksen kasarmirakennukset rakennettiin tuossa vaiheessa uudelleen kivestä. Constantius I:n jällenrakennuksessa tornit korvattiin ulkonevilla bastioneilla.

Linnoituksessa oli castrumeille tyypillinen ruutuasemakaava, jonka itä-länsisuuntaisena pääkatuna (via principalis) toimi suunnilleen nykyisen Yorkin Petergate ja pohjois-eteläsuuntaisena pääkatuna (via praetoria) nykyinen Stonegate. Suurin osa linnoituksesta on nykyisin noin kuusi metriä maanpinnan alapuolella ja myöhempien rakennusten peitossa. Siintä on kuitenkin edelleen pystyssä ja näkyvissä joitakin muurien ja tornien osia. Näihin lukeutuvat muun muassa 300-luvulle ajoittuva linnoituksen länsinurkkatorni ja kurtiinimuuri, joka on joen puolella museon puutarhassa;Länsinurkkatornin sijainti: . osia saman ajan luoteismuurista kaupunginkirjaston puutarhassa ja Exhibition Squaren tuntumassa;Nk. Anglian Towerin sijainti: ; Exhibition Squaren muurin sijainti: . sekä 100-luvulle ajoittuva itänurkkatorni Merchant Taylors’ Hallin takana Aldwarkissa.Itänurkkatornin sijainti: .

Yorkin tuomiokirkon (York Minster) alta on löydetty päämajana toimineen basilikan jäänteitä. St. Sampson’s Squaren Mail Coach Innin alla on 300-luvulle ajoittuvan kylpylän perustukset. Myös yksityisasuinnoista lattiamosaiikkeineen on löydetty jäänteitä.

Ousen toisella puolella sijainneesta coloniasta tiedetään vähemmän. Se oli yhdistetty castrumiin sillalla, ja siellä oli ainakin Mithralle ja Serapikselle omistetut temppelit. Muurien ulkopuolella oli esikaupunkia. Siellä sijaitsivat myös hautausmaat.

Kaupungista tehtyihin esinelöytöihin lukeutuu muun muassa veistoksia, hautakiviä, uurnia ja keramiikkaa, metalli- ja lasiesineitä sekä rahoja. Löytöjä on esillä Yorkshire Museumissa.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Britannian provinssin kaupungit
Luokka:Yorkin historia