Merivirta

Merivirta on valtameressä tapahtuva virtaus, jossa pintavesi liikkuu eteenpäin tai pintavesi liikkuu pystyvirtauksena painuen alaspäin. Monet merivirrat ovat suuria, satoja jollei jopa tuhat kilometriä leveitä ja melko pysyviä. Merivirrat jaetaan lämpimiin ja kylmiin merivirtoihin niiden kuljettaman veden ja vastaavalla leveyspiirillä vallitsevan meriveden lämpötilan mukaan.

Merivirrat syntyvät veteen vaikuttavien voimien vaikutuksesta. Tällaisia voimia ovat Maan pyöriminen, tuuli, lämpötila- ja suolaisuuserot sekä vuorovesivoima. Lämpö- ja suolaisuuserot aiheuttavat erityisesti pystyvirtauksia. Myös merenpohjan muodot, rannikko ja toiset merivirrat vaikuttavat merivirtojen suuntiin ja voimakkuuksiin. Merivirrat kaartuvat pohjoisella pallonpuoliskolla myötäpäivään eli oikealle ja eteläisellä vastapäivään eli vasemmalle lähinnä Coriolis-ilmiön vaikutuksesta. Merivirrat siirtyvät hieman tuulten vuodenaikaissiirtymän mukaisesti, mikä taas johtuu lähinnä Auringon zeniittiaseman muutoksesta. 

Maapallon lämpötilaerojen tasaantuminen on ilmakehän ja sen tuulten lisäksi myös merivirtojen ansiota. Päiväntasaajan seudulle keskittynyt auringonpaiste lämmittää paikalliset vesimassat, jotka siirtyvät merivirtojen välityksellä kohti kylmiä napa-alueita. Lämpösäteilyn ylijäämäalueilta lämpöenergia siis siirtyy merivirtojen välityksellä säteilyn alijäämäalueille meriveteen absorboituneena. Vesi varastoi lämpöä paljon ilmaa pidempään, joten määränpäässä tuulet saavat merivirrasta lämpöä tai vastaavasti viileyttä riippuen siitä, onko kyseessä lämmin vai kylmä merivirta. Merivirrat aiheuttavat mantereisiin ja saariin törmätessään kyseisille alueille sateita tai kuivuutta. Lisäksi merivirtojen kumpuamisalueet ovat hyviä kalastusalueita, koska merivirrat kumpuavat mannerjalustaan tai toisiinsa törmätessään ravintoa merenpohjasta pintavesiin.

 Meren virtauksiin vaikuttavia tekijöitä 

Pääasialliset meren virtauksien säätelijät
 Tuulet 100 m:n syvyyteen asti
 Pasaatituulet
 Länsituulet
 Meren lämpötilaerot
 Meren tiheyserot
 Suolaisuus
 Haihdunta
 Sadanta
 Makean veden virtaaminen meriin
 Joet
 Jäävuorien sulaminen
Sekä myös
 maapallon pyörimisen aiheuttama Coriolis-ilmiö
 painovoima
 kitka (varsinkin syvävirtauksiin)
 merenpohjan muodot (varsinkin syvävirtauksiin)

 Meren virtaukset 
pienoiskuva|NASA:n tuottama visualisointi näyttää aluksi koko maapallon virtaukset. Siitä siirrytään Kuroshion virtaan, sitten Intian valtameren yli Agulhasinvirtaan ja sen jälkeen Golfvirtaan. Värit kertovat veden lämpötilasta ja vaihtelevat tummansinisestä (0 celsiusastetta) violettiin (10°C), oranssiin (20 °C) ja keltaiseen (25 °C).
Merivirrat jaetaan lämpimiin ja kylmiin merivirtoihin niiden kuljettaman veden ja vastaavalla leveyspiirillä vallitsevan meriveden lämpötilan mukaan. Todellisuudessa merivirtojen lämpötilaerot ovat vain muutamia asteita.

 Lämpimät merivirrat 
Lämmin merivirta on merivirta, jonka lämpötila on korkeampi kuin ympärillä olevan veden. Lämpimät merivirrat tuovat päiväntasaajalta lämmintä merivettä kohti napoja. Tunnetuin lienee Karibianmereltä alkava Pohjois-Atlantin Golfvirta. Sen lisäksi esimerkiksi Kuroshio eli Japaninvirta on lämmin merivirta. Lämpimien merivirtojen alueilla haihtuminen on voimakasta, ja sen vuoksi lämpimät merivirrat usein lisäävät sademääriä.

 Kylmät merivirrat 
Kylmä merivirta taas kuljettaa ympäristöään viileämpää vettä. Se aiheuttaa kuivuutta, koska kosteus tiivistyy jo merellä ja sataa alas. Useat Välimeren ilmaston alueet ja aavikot ovat kylmien merivirtojen vaikutusalueilla. Kylmät merivirrat saavat alkunsa napojen läheltä ja voivat kulkea osittain lämpimien merivirtojen alitse.

Tunnetuimpia kylmiä merivirtoja ovat esimerkiksi Kanarianvirta Kanariansaarten lähellä ja Labradorinvirta Grönlannin lähellä sekä Ojasivo ja Humboldtinvirta eli Perunvirta Tyynellämerellä. Etelämannerta kiertää lännestä itään kylmä virtaus, Länsituulten virta, joka yhdistää eri valtameret toisiinsa.

 Syvänmeren virtaukset 
Syvällä meressä on omat virtauksensa, joiden suunta on usein toinen kuin pintavirtojen. Lisäksi on olemassa virtauksia, jotka kulkevat pintavirtausten alla, muun muassa Cromwellin virta. Niihin vaikuttavat lämpötilan ja suolaisuuden aiheuttamat veden tiheyserot. Napaseuduilla merivesi on tavallista suolaisempaa, koska vesi sitoutuu jäätiköihin. Tavallista suolaisempi vesi on myös tavallista tiheämpää, ja napaseuduilla vesi on jo kylmyydenkin vuoksi tiheimmillään. Tällainen vesi painuu alas ja aiheuttaa pystyvirtauksen. Samoin tapahtuu trooppisilla alueilla, joissa vettä haihtuu voimakkaasti. Haihtuminen nostaa veden suolapitoisuutta, ja vesi painuu samalla tavoin alas.

Pysty- ja pintavirtaukset liittyvät yhteen saumattomaksi kokonaisuudeksi, termohaliinikierroksi. Ilman sitä meret päiväntasaajan seudulla, missä vettä haihtuu enemmän kuin sataa, muuttuisivat ajan mukana yhä suolaisemmiksi, kun taas jokien lähellä suolapitoisuus vain laskisi laskemistaan. Länsi-Eurooppaa talvella lämmittävä Golfvirta on termohaliinikierron osa.

 Merivirtojen vaikutukset 

Merivirrat tasaavat maapallon lämpötiloja päiväntasaajan ja pohjoisten leveysasteiden välillä. Merivirrat ovat merkittäviä Maan lämpötasapainon kannalta, sillä ilman niiden ja tuulten tasaavaa vaikutusta esimerkiksi Suomessa olisi nykyistä noin 10 °C kylmempää ja vastaavasti päiväntasaajalla nykyistä kuumempaa.

Voimakas kylmä merivirta viilentää maapalloa, lämmin lämmittää. Jos kylmä merivirta kiertää esteettä maapallon navan ympäri, maapallo kylmenee. Jos lämmin merivirta kiertää päiväntasaajaa, maapallo lämpenee.

Merivirtojen voima ja suunta muuttuvat ilmastonmuutosten mukana. Tunnettu ilmastoon vaikuttava merivirtojen suunnan jaksoittainen muutos on El Niño -ilmiö. Se syntyy, kun päiväntasaajan vastavirta on voimakas ja tavanomaista lämpimämpi Etelä-Amerikan rannikolla. Sillä on huomattavia ilmastollisia vaikutuksia Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Australiassa. Se lisää kuivuutta Aasiassa ja Australiassa ja se lisää sateisuutta Pohjois-Amerikassa.

 Merkittävimpiä merivirtoja 
 Atlantin valtameri 
 Päiväntasaajanvirta (lämmin, pohjoisella sekä eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Golfvirta (lämmin, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Labradorinvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Itä-Grönlannin virta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Kanarianvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Brasilianvirta (lämmin, eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Benguelanvirta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Länsituulten virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)

 Intian valtameri 
 Päiväntasaajanvirta (lämmin, pohjoisella sekä eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Länsi-Australian virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Länsituulten virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)

 Tyynimeri 
 Kuroshio eli Japaninvirta (lämmin, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Oyashio eli Kuriilienvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Alaskanvirta (lämmin, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Kalifornianvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
 Päiväntasaajanvirta (pohjoisella sekä eteläisellä)
 Itä-Australian virta (lämmin, eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Perunvirta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
 Länsituulten virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)

 Lähteet 

 Katso myös 

 Termohaliinikierto

 Aiheesta muualla 
The Canadian Encyclopedia: Ocean Current  

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit