Kansanopisto

Kansanopisto on Suomessa toisen asteen oppilaitos, joka antaa sekä yleissivistävää että ammatillista koulutusta yleensä täysi-ikäisille ihmisille, pohjakoulutuksesta riippumatta. Osa kansanopistoista on sisäoppilaitoksia, joissa opiskelijat asuvat kampuksella asuntolassa opintojen ajan.

Kansanopistot kuuluvat vapaan sivistystyön lainsäädännön piiriin ja toteuttavat elinikäisen oppimisen periaatetta. Kansanopistoja ylläpitävät erilaiset kannatusyhdistykset, järjestöt ja säätiöt, jotka ovat usein sidoksissa aatteellisiin taustayhteisöihin, toisaalta myös kunnat. Taustayhteisönsä ja luonteensa mukaan opistot voidaan jakaa sitoutumattomiin, kristillisiin, yhteiskunnallisiin ja vammaisten erityisopistoihin.

Opiskelu
Kansanopistoissa voi yleensä opiskella sekä pitkillä opintolinjoilla että lyhytkursseilla. Pitkällä linjalla opiskelu kestää yleensä vuoden ja ainevalikoima vaihtelee opistoittain. Monet opistot tarjoavat esimerkiksi avoimen yliopiston opintoja.

Pitkäkestoiset linjat alkavat useimmiten elo–syyskuun vaihteessa ja päättyvät huhti–toukokuun vaihteessa. Linjat voivat kuitenkin olla myös 3–4 kuukauden mittaisia. Eri linjoilla voi opiskella 1–4 vuotta riippuen opiskelijan omista tavoitteista ja opetustarjonnasta. Kukin kansanopisto päättää itse opetuksensa tavoitteista ja sisällöstä. Tietyt yleissivistävät aineet, kuten äidinkieli ja ilmaisutaito sekä vieraat kielet sisältyvät kuitenkin useiden linjojen opetukseen. Maahanmuuttajille suunnatut kurssit kuuluvat nykyisin monien opistojen tarjontaan.

Suomen kansanopistoissa opiskelee yli 8000 opiskelijaa.


Historia ja aatetausta
Kansanopistotoiminnan alkuunpanija oli tanskalainen piispa, kirjailija ja tiedemies Nikolai Frederik Severin Grundtvig (1783–1872). Grundtvigilaisen ajattelun mukaan kansanopistotyön puhtaana päämääränä on sivistys ja valistus, nuorten maailmankuvan avartaminen. Alkuaikojen kansanopistojen tärkeimmät oppiaineet olivat äidinkieli ja historia. Puoluepolitiikka ei kuulunut gruntvigilaisiin kansanopistoihin, ei myöskään uskonnon opetus, vaikka kansanopistot olivatkin luonteeltaan yleiskristillisiä. Nykyisin ns. sitoutumattomat kansanopistot vetoavat grundtvigilaiseen perintöön, johon kuuluu moniarvoisuus. Kansanopistoliike levisi eritoten Pohjoismaissa ja myös Saksassa ja Itävallassa. Puhtaasti gruntvigilaisten kansanopistojen rinnalle syntyi tiettyyn yhteiskunnalliseen tai uskonnolliseen aatesuuntaukseen sitoutuneita ja näiden taustayhteisöjen ylläpitämiä opistoja.

Suomen ensimmäinen kansanopisto aloitti toimintansa Kangasalla vuonna 1889. Opettaja Sofia Elisabet Hagman oli 1887–1888 tutustunut Tanskassa Askovin kansanopiston toimintaan ja muutamien ruotsalaisten opistojen toimintaan. Suomeen palattuaan hän perusti Kangasalle naisia varten kansanopiston, jonka avajaiset pidettiin Vääksyn kartanon alueella sijainneessa lehtori Fribergin huvilassa Parvulassa 7. tammikuuta 1889. Hagmanin johtama opisto aloitti toimintansa 16. tammikuuta ja oppilaita ilmoittautui kaikkiaan 39. Pääopetusaineina olivat naisten käsityöt ja yksiääninen laulu, lisäksi opetettiin uskontoa, laskentoa, lukemista, kirjoitusta, mallien piirustusta ja voimistelua. Opisto toimi Parvulan huvilassa kolmen kuukauden ajan ja sen jälkeen opisto oli vuokrahuoneistoissa kunnes se sai oman talon vuonna 1892 Kuohunmäeltä. Opistossa kävi myös ulkopuolisia luennoitsijoita ja esitelmän pitäjiä. Luentojen ja esitelmien aiheet olivat muun muassa Suomen historiasta ja maantiedosta, maataloudesta ja kasvatusopista. Kangasalan kansanopiston toiminta päättyi opiston johtajan Hagmanin kuoleman jälkeen helmikuussa 1900.Suomen ensimmäisen kansanopiston avajaisista kulunut 50 vuotta, Aamulehti, 08.01.1939, nro 6, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Kansanopistojen toiminnasta vastaavat erilaiset, pääosin yksityiset kannatusyhdistykset, säätiöt ja järjestöt, myös kunnat. Suomessa on 91 kansanopistoa, näistä 74 suomenkielistä ja 17 ruotsinkielistä. 33 opistoa on taustayhteisöltään sitoutumattomia, kristillisiä on 44, yhteiskunnallisia 11 ja erityisopistoja 3. Opistojen toimintaa valvoo opetusministeriö ja ne kuuluvat vapaan sivistystyön lainsäädännön piiriin.

Kansankorkeakoulu
Kansankorkeakoulu oli Suomessa 1980-luvulle asti joidenkin kansanopistojen tarjoama ylempi koulutusaste, joka mahdollisti korkeakouluopintoihin siirtymisen ilman ylioppilastutkintoa.Kansanopistot väylänä korkeakouluun , Työväen Akatemia (pdf), sivu 1. Viitattu 21.10.2015. Useimmissa muissa kansanopistotoimintaa harjoittavissa maissa taas kansanopistoista käytetään sanaa, joka sanatarkasti suomentuisi ”kansankorkeakoulu”: , , , , . Eri maissa kansanopiston kaltaisten vapaan sivistystyön oppilaitosten tehtävät, tavoitteet ja asema koulutuskentässä poikkeavat kuitenkin toisistaan.

Suomen kansanopistot
Paikannimenä on mainittu ensiksi postitoimipaikan nimi ja jos se eroaa kunnannimestä, niin kunnan nimi on mainittu perässä.

 AhlmanEdu – Tampere
 Aktiivi-Instituutti – Helsinki (ammattiyhdistysliike)
 Alkio-opisto – Korpilahti, Jyväskylä (alkiolaisuus)
 Borgå folkakademi – Porvoo (sit.)
 Etelä-Pohjanmaan Opisto – Ilmajoki (sit.)
 Eurajoen kristillinen opisto – Eurajoki (rukoilevaisuus)
 Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland – Vaasa (evankelisuus)
 Fria kristliga folkhögskolan – Vaasa
 Haapaveden Opisto – Haapavesi (sit.)
 HEO – Helsinki (evankelisuus)
 Iso Kirja -opisto – Keuruu (helluntailaisuus)
 Itä-Hämeen opisto – Hartola
 Itä-Karjalan Kansanopisto – Punkaharju, Savonlinna
 JHL-opisto – Helsinki (ammattiyhdistysliike)
 Joutsenon Opisto (raittiusliike) – Joutseno, Lappeenranta
 Jyväskylän kristillinen opisto – Jyväskylä (herännäisyys)
 Jämsän kristillinen kansanopisto – Jämsä (vanhoillislestadiolaisuus)
 Kainuun Opisto – Mieslahti, Paltamo (herännäisyys)
 Kalajoen Kristillinen Opisto – Kalajoki (uusheräys)
 Kankaanpään Opisto – Kankaanpää (sit.)
 Kanneljärven Opisto – Lohja
 Kansanlähetysopisto – Ryttylä, Hausjärvi (viides herätysliike)
 Karkun evankelinen opisto – Sastamala (evankelisuus)
 Karstulan evankelinen opisto – Karstula (evankelisuus)
 Kauhajoen evankelinen opisto – Kauhajoki as, Kauhajoki (evankelisuus)
 Keski-Pohjanmaan kansanopisto – Kälviä, Kokkola
 Kiljavan opisto – Kiljava, Nurmijärvi (ammattiyhdistysliike)
 Kiteen evankelinen kansanopisto – Kitee (evankelisuus)
 Koskela opisto – Äänekoski (setlementtiliike)
 Kronoby folkhögskola – Kruunupyy
 Kuurojen kansanopisto – Helsinki
 Kuusamo-opisto – Kuusamo
 Kymenlaakson Opisto – Inkeroinen, Kouvola
 Laajasalon opisto – Helsinki
 Lahden kansanopisto – Lahti, (sit.) 
 Lappfjärds folkhögskola – Lapväärtti, Kristiinankaupunki
 Lehtimäen opisto – Lehtimäki, Alajärvi (erityiskansanopisto) 
 Lieksan kristillinen opisto – Kylänlahti, Lieksa (herännäisyys)
 Limingan taidekoulu – Liminka
 Linnasmäen opisto – Turku (herännäisyys)
 Loimaan evankelinen kansanopisto – Loimaa (evankelisuus)
 Länsi-Suomen opisto – Huittinen
 Lärkkulla-stiftelsens folkakademi – Karjaa, Raasepori (ev.lut. kirkko)
 Murikka-opisto – Terälahti, Tampere (ammattiyhdistysliike)
 Muurlan Opisto – Muurla, Salo (evankelisuus)
 Norrvalla folkhögskola – Vöyri
 Otavan Opisto – Otava, Mikkeli
 Paasikivi-opisto – Turku (Kokoomus)
 Pekka Halosen akatemia – Tuusula
 Perheniemen evankelinen opisto – Perheniemi, Iitti (evankelisuus)
 Peräpohjolan Opisto – Tornio (sit.)
 Pohjantähti-opisto – Kemi (sitoutumaton)
 Pohjois-Savon opisto – Kuopio (sit.)
 Portaanpään kristillinen opisto – Lapinlahti (herännäisyys)
 Päivölän opisto – Tarttila, Valkeakoski (sit.)
 Ranuan kristillinen kansanopisto – Ranua (vanhoillislestadiolaisuus)
 Raudaskylän Kristillinen Opisto – Ylivieska (herännäisyys)
 Reisjärven kristillinen opisto – Räisälänmäki, Reisjärvi (vanhoillislestadiolaisuus)
 Riveria kansanopisto – Joensuu
 Rovala-Opisto – Rovaniemi (setlementtiliike)
 Savonlinnan kansanopisto – Savonlinna
 STEP-koulutus – useita paikkakuntia (ev.lut. kirkko)
 Jaakkiman kristillinen opisto – Ruokolahti
 Kristliga Folkhögskolan i Nykarleby – Uusikaarlepyy 
 Lapuan kristillinen opisto – Lapua
 Partaharju – Pieksämäki
 Seurakuntaopisto – Järvenpää
 Suomen Nuoriso-opisto – Mikkeli (nuorisoseuraliike)
 Suomen Raamattuopisto – Kauniainen (viides herätysliike)
 Suomen teologinen opisto – Tampere (vapaakirkollisuus)
 Svenska Österbottens folkakademi – Närpiö (kaupunki)
 Työväen Akatemia – Kauniainen (sosiaalidemokratia)
 Valamon kansanopisto – Uusi-Valamo, Heinävesi (ortodoksinen kirkko)
 Valkealan opisto – Hasula, Kouvola (herännäisyys)
 Varsinais-Suomen Kansanopisto –  Paimio (sit.)
 Vuolle-opisto – Oulu
 Västra Nylands folkhögskola – Karjaa, Raasepori
 Ålands folkhögskola – Pålsböle, Finström

 Lakkautettuja kansanopistoja 
 Evangeliska folkhögskolan i södra Finland  – Hanko (evankelisuus)
 Evangeliska folkhögskolan i Österbotten – Vaasa (evankelisuus)
 Houtskärs kyrkliga folkhögskola – Houtskari, Parainen
 Jamilahden kansanopisto –  Hamina
Kaustisen Evankelinen Kansanopisto – Kaustinen (evankelisuus)
 Luovin kansanopisto – Sastamala (Hengitysliitto) 
 Nurmeksen evankelinen opisto – Kohtavaara, Nurmes (evl-kirkko)
 Oriveden Opisto – Orivesi
 Partaharjun Opisto – Partaharju, Pieksämäki
Pohjola-opisto – Oulu  (setlementtiliike)
 Räisälän kansanopisto – Peipohja, Kokemäki
 Siikaranta-opisto – Kirkkonummi (postitoimipaikkana Espoo) (Rakennusliitto 1981–2015)
 Sirola-opisto – Hämeenlinna (komm.)
 Sääksmäen maatalousoppilaitos – Sääksmäki, Valkeakoski
 Viittakiven opisto – Hauho
Voionmaan opisto – Tampere 
 Ylitornion kristillinen opisto – Ylitornio (ent. lestadiolaisuus)

 Lähteet 

 Suomen kansanopistot
 Kansanopistot  Opintoluotsi 
 Vapaa sivistystyö  Opetus- ja kulttuuriministeriö
 Opiston vuosisata - Sitoutumattomuus ja moniarvoisuus  Haapaveden opiston sivut

 Viitteet 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit