Fagotti

Fagotti (, ’risukimppu’) on matalaääninen puupuhallin. Se koostuu kahdesta rinnakkaisesta putkesta, jotka on alapäistään yhdistetty toisiinsa. Soittimen alkupäässä on lisäksi metallinen, taivutettu putki, ns. s-putki, johon varsinaisen äänen tuottava suuhinen eli ”rööri” kiinnitetään. Suuhinen on samantapainen ja samasta materiaalista valmistettu kaksoisruokolehdykkä kuin esimerkiksi oboessa, mutta suurempi.

 Fagottien tyypit ja materiaalit 
 Tyypit 

Fagotteja on kahta tyyppiä: ns. saksalainen eli Heckel-fagotti, joka yleensä valmistetaan vaahterasta (oppilaille joskus muovista), sekä nykyään harvinaisempi, lähes pelkästään Ranskassa käytössä oleva, ns. ranskalainen fagotti eli Buffet-fagotti, joka valmistetaan ruusupuusta. Näiden soitinten äänensävyt eroavat toisistaan selvästi. Äänen sävyero johtuu erilaisesta porauksesta: ranskalaisen fagotin poraus on loivemmin kartiomainen kuin saksalaisen. Tämän takia saksalaisen fagotin ääni on vahvempi. 

 Pintakäsittely 
Vaahterasta tehdyt saksalaiset fagotit petsataan; värit vaihtelevat ruskeasta punaruskeaan ja punaiseen, myös aivan mustaa käytetään. Petsauksen jälkeen ulkopinta lakataan värittömällä lakalla. Kapeammat putket ovat sisäpinnoiltaan päällystetyt kovakumilla. Ranskalaiset fagotit ovat sisä- ja ulkopinnoiltaan öljykyllästystä lukuun ottamatta käsittelemättömiä.

 Suukappaleet 
pienoiskuva|140px|Fagotin suuhisia eli ”röörejä.”
Suukappaleet eli suuttimet eli ”röörit”  tehdään  muun muassa Välimeren alueella kasvavasta Arundo donax- eli jättiruoko-nimisestä kasvista. Soittajat yleensä valmistavat ja vuolevat suukappaleensa itse. Äänen laatuun vaikuttaa paljon se, miten soittaja suukappaleensa vuolee. Suukappaleen käyttöikä on lyhyt ja vaihtelee päivistä joihinkin viikkoihin.
Osat
Fagotti koostuu viidestä yhteen liitettävästä osasta: s-putki, tenoriputki eli siipi, kaksoisputki eli saapas, bassoputki sekä kello.

 Fagotin ääni 

Fagotin ääni on hienossa matalassa rekisterissä voimakas ja korkeammalle tultaessa muuttuu hiljaisemmaksi. Keskirekisterissä fagotti kuulostaa ”torvimaiselta”. Ylimmässä ja alimmassa rekisterissä nopeat aika-arvot tulevat vaikeiksi soittaa. Näillä alueilla myös trillit ovat hankalia.

Fagotin isoveli kontrafagotti on matalaäänisin puupuhallin. Se toimii orkesterissa usein kontrabasson tapaan eli seuraa fagottistemmaa oktaavin verran alempana. Kontrafagotin ääniala on subkontra-B:stä suunnilleen c4:hen (keski-c) soittajan ja soittimen mukaan. Se pääsee siis jopa matalammalle kuin kontrabasso.

 Musiikkia fagotille 
 Hector Berlioz: Fantastinen sinfonia (neljäs osa)
 Paul Dukas: Noidan oppipoika
 Wolfgang Amadeus Mozart: Fagottikonsertto
 Nikolai Rimski-Korsakov: Šeherazade (toinen osa)
 Georg Philipp Telemann: Sonaatit fagotille ja cembalolle e-molli, D-duuri ja f-molli
 Antonio Vivaldi: kymmeniä fagottikonserttoja
 Sergei Prokofjev: Pekka ja Susi (fagotti kuvaa isoisää)
 Igor Stravinsky: Kevätuhri (Le Sacre du Printemps)

 Katso myös 
 Dulcian

 Lähteet 



 Viitteet 

 Kirjallisuutta 


 Aiheesta muualla 





Luokka:Puupuhaltimet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit