Merihevoset

Merihevoset (Hippocampus) on ympäri maailman lämpimissä ja trooppisissa vesissä tavattava kalasuku. Merihevoset ovat ainoita kaloja, joiden pää on suorassa kulmassa muuhun ruumiiseen nähden. Ne uivat pystyasennossa ja liikkuvat värisyttämällä eviään. Merihevoset on alaheimonsa Hippocampinae ainoa suku.

 Piirteet 
Merihevoset ovat kaloja, mutta ne ovat saaneet niin suomenkielisen kuin tieteellisenkin nimensä siitä, että niiden pää ja kaula muistuttavat hevosen vastaavia. Lisäksi niiden silmät ovat kuin kameleonteilla, pussi kuin kenguruilla, ”häntä” kuin apinoilla ja laattahaarniskamainen iho kuin vyötiäisillä.Brown 1979, s. 7–10.

Pienimmät lajit ovat pituudeltaan kahden, suurimmat 35 senttimetrin mittaisia.

Merihevosten päässä on kruunumainen luusta tai ruodoista muodostunut kyhmyinen uloke. Niiden silmät liikkuvat toisistaan riippumatta, mikä sallii merihevosten katsoa samanaikaisesti kahteen suuntaan.

Eri merihevoslajien väritys ja täplikkyys vaihtelevat suuresti. Värit vaihtelevat useimmiten harmaasta ruskeaan, mutta merihevonen voi muuttaa värinsä hyvin kirkkaaksikin. Lajeja erottaa toisistaan myös esimerkiksi koko, ruumiinosien mittasuhteet, keskivartalon jaokkeiden määrä ja evien määrä.Brown 1979, s. 18–19, 49.

Merihevosten kidukset eivät ole muiden kalojen kampamaiset vaan tupsumaiset. Merihevoset hengittävät ottamalla vettä suuhunsa ja pakottamalla veden sitten ulos kidusten kautta. Merihevosilla ei ole mahaa, kuten muilla kaloilla.

 Esiintyminen 
Merihevosia esiintyy kylmimpiä alueita lukuun ottamatta useimmissa maailman merissä. Useimmat lajit esiintyvät 40. leveysasteiden välisissä lämpimissä merissä. Joitain yksilöitä on tavattu aina Orkneysaarilla ja Australian eteläpuolella asti. Merihevosia ei juuri tavata makeassa vedessä. Merihevoset elävät rannikoiden tuntumassa alle sadan metrin syvyydessä ja uiskentelevat merilevän lomassa. Jostain syystä ne suosivat mantereiden itärannikoita.Brown 1979, s. 16–17.

Merihevoset eivät liiku paljonkaan, joten ne muodostavat toisistaan erillisiä populaatioita. Tämä on vaikeuttanut merihevosten määrittelemistä eri lajeihin. Joskus merihevosia voi ajautua irronneen merilevän mukana kauas avomerelle, jolloin ne voivat muodostaa uusia populaatioita.Brown 1979, s. 18.

 Käyttäytyminen 
Merihevosen uinti on hidasta ja jäykän näköistä. Se ui pystyasennossa heiluttamalla vimmatusti pieniä eviään, joita sillä on eri puolilla kehoa. Häntäänsä se käyttää ankkurina levätessään sekä liikkumiseen merilevän lomassa. Merihevonen kääntyy sulkemalla kiduksensa toiselta puolelta ruumista tai päästämällä vettä ulos suusta.Brown 1979, s. 47–48.

Merihevoset elävät lajista riippuen muutamasta kuukaudesta 4,5 vuoden ikään.Brown 1979, s. 46. Merihevosen poikaset kantaa ja synnyttää uros. Urospuolisilla merihevosilla on lantioluun alapuolella pussi, jossa on kaksi taskua. Parittelu tapahtuu lopputalvella tai keväällä. Parittelussa naaras sijoittaa parisataa alle kolmen millimetrin kokoista munaansa uroksen pussiin, jolloin ne hedelmöittyvät. Joskus uros ottaa munia useammalta kuin yhdeltä naaraalta. Sen jälkeen hedelmöittyneet munat kehittyvät sikiöiksi ja kasvavat uroksen pussissa aikuisiksi yksilöiksi. Synnytys tapahtuu lajista riippuen 10–50 vuorokauden kuluttua hedelmöityksestä. Suurimmat lajit tuottavat jopa 300 poikasta kerrallaan, pienimmät lajit 20–30 poikasta. Synnytyksen jälkeen poikaset nousevat pintaan ja isä hylkää ne. Vastasyntyneen merihevosen ruumis on jonkin aikaa lähes läpinäkyvä, ja se ui vaakasuorassa asennossa.Brown 1979, s. 32–42.

Merihevoset syövät pieniä äyriäisiä, merihyönteisiä, matoja ja kalanpoikasia, mukaan lukien toisten merihevosten poikasia.Brown 1979, s. 50.

Merihevoset ääntelevät jonkin verran.Brown 1979, s. 50–52.

 Uhat 
Merihevosten yleisimpiä vaivoja ovat kaasukuplien muodostuminen niiden kehoon. Merihevoset voivat kärsiä myös virustaudeista ja loisista. Isommat kalat näykkivät ja syövät merihevosia. Ihminen pyydystää merihevosia koristeeksi ja tuhoaa niiden elinympäristöjä.Brown 1979, s. 42–46.

Merihevosten uhanalaisuutta on vaikea määritellä, sillä monesta lajista ei ole tarpeeksi tietoa. IUCN:n punaisessa kirjassa uhanalaisiksi on luokiteltu 14 merihevoslajia, joista 12 on vaarantuneita ja kaksi erittäin uhanalaisia.

 Lemmikkinä 
Merihevosia pidetään myös lemmikkieläiminä akvaarioissa.Brown 1979, s. 53.

 Lajit 
Merihevosiin kuuluvat seuraavat 52 lajia:

 Hippocampus abdominalis Lesson, 1827 – vankkamerihevonen
 Hippocampus algiricus Kaup, 1856
 Hippocampus angustus Günther, 1870 – hoikkavatsamerihevonen
 Hippocampus barbouri Jordan & Richardson, 1908 – seeprakuonomerihevonen
 Hippocampus bargibanti Whitley, 1970 – purppuramerihevonen
 Hippocampus borboniensis Duméril, 1870
 Hippocampus breviceps Peters, 1869 – tukkamerihevonen
 Hippocampus camelopardalis Bianconi, 1854 – kamelimerihevonen
 Hippocampus capensis Boulenger, 1900 – kapinmerihevonen
 Hippocampus casscsio Zhang, Qin, Wang & Lin, 2016
 Hippocampus colemani Kuiter, 2003
 Hippocampus comes Cantor, 1849 – tiikerimerihevonen
 Hippocampus coronatus Temminck & Schlegel, 1850 – kruunumerihevonen
 Hippocampus curvicuspis Fricke, 2004
 Hippocampus dahli Ogilby, 1908
 Hippocampus debelius Gomon & Kuiter, 2009
 Hippocampus denise Lourie & Randall, 2003
 Hippocampus erectus Perry, 1810 – juovamerihevonen
 Hippocampus fisheri Jordan & Evermann, 1903
 Hippocampus fuscus Rüppell, 1838 – laikkumerihevonen
 Hippocampus guttulatus Cuvier, 1829 – harjamerihevonen
 Hippocampus haema Han, Kim, Kai & Senou, 2017
 Hippocampus hippocampus (Linnaeus, 1758) – lyhytkuonomerihevonen
 Hippocampus histrix Kaup, 1856 – okamerihevonen
 Hippocampus ingens Girard, 1858 – viirumerihevonen
 Hippocampus japapigu Short, Smith, Motomura, Harasti & Hamilton, 2018
 Hippocampus jayakari Boulenger, 1900 – piikkimerihevonen
 Hippocampus jugumus Kuiter, 2001
 Hippocampus kelloggi Jordan & Snyder, 1901 – isomerihevonen
 Hippocampus kuda Bleeker, 1852 – kultamerihevonen
 Hippocampus lichtensteinii Kaup, 1856
 Hippocampus minotaur Gomon, 1997
 Hippocampus mohnikei Bleeker, 1853 – mustamerihevonen
 Hippocampus montebelloensis Kuiter, 2001
 Hippocampus nalu Short, Claassens, Smith, de Brauwer, Hamilton, Stat & Harasti, 2020
 Hippocampus paradoxus Foster & Gomon, 2010
 Hippocampus patagonicus Piacentino & Luzzatto, 2004
 Hippocampus planifrons Peters, 1877
 Hippocampus pontohi Lourie & Kuiter, 2008
 Hippocampus pusillus Fricke, 2004
 Hippocampus reidi Ginsburg, 1933 – kuonomerihevonen
 Hippocampus satomiae Lourie & Kuiter, 2008
 Hippocampus sindonis Jordan & Snyder, 1901 – palettimerihevonen
 Hippocampus spinosissimus Weber, 1913 – siilimerihevonen
 Hippocampus subelongatus Castelnau, 1873
 Hippocampus suezensis Duncker, 1940
 Hippocampus trimaculatus Leach, 1814
 Hippocampus tyro Randall & Lourie, 2009
 Hippocampus waleananus Gomon & Kuiter, 2009
 Hippocampus whitei Bleeker, 1855 – pattimerihevonen
 Hippocampus zebra Whitley, 1964 – meriseepra
 Hippocampus zosterae Jordan & Gilbert, 1882 – kääpiömerihevonen

 Lähteet 


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
Animal Diversity Web

Luokka:Merineulat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:59.5 Kalat