Leskisläisyys

Leskisläisyys on Ruotsin vanhoillislestadiolaisuuden hajaannuksessa syntynyt ryhmä. Hajaannus tapahtui vuosina 1953–1954. Ryhmää kutsuttiin Ruotsissa Laestadinska Missionsförbundetiksi (tai Laestadianska MissionsstyrelsePalola, Ari-Pekka 2011. s. 381–383.). Ryhmä oli pieni, mutta julkaisi jonkin aikaa omaa A&O-lehteään. Yhdistys on lakannut toimimasta. Ryhmä on nimetty pappi Iivari Leskisen mukaan. Toinen ryhmän perustajista oli saarnaaja J. O. Axelsson. Leskisläiset antoivat pikkuesikoisten puhujien ja ei-lestadiolaisten pappien saarnata seuroissaan. Leskisläiset ryhtyivät yhteistyöhön Norjan Hans Nilssenin lestadiolaisryhmän kanssa ("nilsseniläisyys"), ja näin leskisläisyys sai kannattajia Ruotsin lisäksi myös Norjassa. 

Vuonna 2001 ja myös vuonna 2012 professori Jouko Talonen oli ilmoittanut leskisläisten määräksi kysymysmerkin, mutta Talosen arvioiman suuruusjärjestyksen perusteella leskisläisten määrä lienee noin 50–200 henkilöä. Näin ollen leskisläisyys lienee ollut vuonna 2012 kahdenneksitoista suurin lestadiolaisryhmä maailmassa.Talonen 2012. Luento Laestadius-seminaarissa Oulussa 5. lokakuuta 2012. Virtuaalikirkko on videoinut ja arkistoinut seminaarin luennot Internetiin: http://www.virtuaalikirkko.fi/kirkot/virtuaalikirkkosali/arkisto.html Talonen 2001. s. 25.

Leskisläisillä on ilmeisesti Piteåssa toimintaa edelleen.

 Lähteet 





 Viitelista 

Luokka:Lestadiolaisuus
Luokka:Luterilaisuus Ruotsissa