Perustuslaillisdemokraattinen puolue

Perustuslaillisdemokraattinen puolue (), lyh. KD, josta venäjäksi lausutuista kirjaimista (ka de) johdettu perustuslaillisdemokraatin rinnakkaisnimitys kadetti, myös Kansan vapauden puolue () perustettiin Venäjällä 1905 kuuluisan historioitsijan Pavel Miljukovin johdolla hänen vapauduttuaan vankilasta.

Puolueelle tuli nimensä vuoksi oman kansan talonpoikien parissa vielä oudompi maine kuin kadetit, kun lyhenne "konokradi" tarkoittaa hevosvarkaita.

Puolueen jäsenet olivat etupäässä yläluokan jäseniä, jotka kannattivat poliittisia uudistuksia. Ideologia oli sekoitus läntistä liberalismia ja nationalismia. Puolue halusi Venäjän kehittyvän länsieurooppalaisen mallin mukaisesti kohti perustuslaillista monarkiaa ja parlamentarismia. Perustuslaillisdemokraattien joukossa oli paljon älymystöä. Puolueorganisaatio oli löyhä ja keskinäiset ristiriidat suuria.

Perustuslaillisdemokraattisen puolueen julkaisemia sanomalehtiä olivat Rech’ Petrogradissa ja Russkie vedomosti  Moskovassa.

 Historia 
Vuonna 1903 perustettiin Sveitsin Schaffhausenissa salainen Venäjän Vapautusliitto, jossa oli mukana sekä aatelistoa että sivistyneistöä. Tätä voi pitää Perustuslaillisdemokraattisen puolueen edeltäjänä porvarillisena puolueorganisaationa, jolla oli jäsenistössään tuleva puolueen puheenjohtaja Pavel Miljukov, ja sillä oli myös äänenkannattaja, aikakauskirja Osvoboždenije. 

Ollessaan maanpaossa 1903–1904 suomalainen valtiomies, oikeus- ja valtiotieteiden professori Leo Mechelin kirjoitti perustuslaillisdemokraateille luonnoksen liberaaliksi Venäjän perustuslaiksi siltä varalta, että nämä pääsisivät valtaan ja voisivat toteuttaa sen.Leo Mechelin 

Vuonna 1906 kokoontuneessa ensimmäisessä valtakunnanduumassa perustuslaillisdemokraatit oli suurin puolue.

Kadetit tukivat Venäjän liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltoja vastaan. Vuonna 1915 mielipide alkoi muuttua, ja Nikolai II:n kyvykkyyttä ylipäällikkönä arvosteltiin. Duumassa kadetit puolustivat Suomen perustuslaillisia oikeuksia sortovaltaa vastaan.

Maaliskuussa 1917 tapahtuneen helmikuun vallankumouksen jälkeen perustuslaillisdemokraatit saivat viisi ministerin paikkaa Venäjän väliaikaisessa hallitukseen. Pääministerinä toimi ruhtinas Georgi Lvov ja ulkoministerinä puolueen puheenjohtaja Pavel Miljukov. Hallitus ei kuitenkaan ollut valmis tekemään rauhaa eikä hyväksynyt Suomen vaatimuksia autonomian vahvistamiseksi vaan hajotti Suomen eduskunnan. Miljukov erotettiin toukokuussa, Lvov erosi heinäkuussa ja Aleksandr Kerenskistä tuli pääministeri.

Perustuslaillisdemokraattinen puolue tuki kenraali Lavr Kornilovia, joka teki syyskuussa epäonnistuneen kapinayrityksen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen kadettipuolue lakkautettiin bolševikkihallituksen määräyksellä 11. joulukuuta 1917. Bolševikkien keskuskomiteassa ainoa päätöstä vastustanut oli Josif Stalin. Syytä hänen kantaansa ei tiedetä.Stephen Kotkin: Stalin – Volume I: Paradoxes of Power, 1878–1928, s. 243. Penguin Books 2014.

 Perustuslaillisdemokraattien ohjelma 

 parlamentarismi perustuslaillisessa monarkiassa
 demokraattiset vapaudet
 yhtenäinen alueellinen hallintojako
 Suomen ja Puolan täysi autonomia (poikkeus edelliseen)
 maan lunastuksista korvaus
 lainsäädännöllinen ratkaisu työläiskysymykseen
 kaikkien kansojen, kansallisuuksien (uskonnon perusteella), kielten ja perinteiden kulttuurinen itsehallinto (kulttuuriautonomia)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Программа кадетов (kadettien ohjelma) 

*