Ajattara

Ajattara eli ajattaro on paha naispuolinen metsään liittyvä uskomusolento suomalaisessa kansanperinteessä. Ajattara käsitettiin erilaisiksi hahmoiksi, se oli aave, noita-akka, demoni, peikko tai lohikäärme. Ajattara ajoi metsämiehiä ja metsästäjiä harhaan.

Ajattara mainitaan vuoden 1776 suomenkielisessä Raamatussa monikossa 3. Mooseksen kirjassa 17:7. Ja ei millään muotoa enää uhriansa uhraaman ajattaroille, joiden kanssa he huorin tehneet ovat. Vanhassa kirkkoraamatussa ajattarat on korvattu metsänpeikoilla ja Uudessa kirkkoraamatussa aavikon paholaisilla.

Astrid Lindgrenin Ronja ryövärintytär -kirjan sana vildvittra on suomennettu ajattaraksi. Kirjassa ajattarat ovat lentäviä, vaarallisia olentoja, joilla on naisen pää.

Sana ajattara on Kaarle Krohnin mukaan peräisin liettuan kielestä (liett. aituaras = 'painajainen').Ajattara, Tietosanakirja osa 1, palsta 172, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) Virossa samankaltainen hahmo on nimeltään Äi. Ajattaran nimi voi olla peräisin myös verbin ajaa johdoksesta ajattaa.

 Katso myös 
 Hattara (taruolento)

 Lähteet 
SKS:Suomen sanojen alkuperä

 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot