Adessiivi

Adessiivi (vanhemmissa suomen kieliopeissa myös ulko-olento) on paikallissijoihin (tarkemmin: ulkopaikallissijoihin) kuuluva sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee sijaintia jonkin päällä, jollain pinnalla tai jonkin lähellä.

Adessiivi uralilaisissa kielissä
Adessiiviksi nimettyjä paikallissijoja esiintyy niissä uralilaisissa kielissä, joiden paikallissijajärjestelmä käsittää useampia paikallissijasarjoja, eli itämerensuomalaisissa kielissä sekä unkarissa.

Suomi
Suomessa ja muissa itämerensuomalaisissa kielissä adessiivi kuuluu ulkoisiin paikallissijoihin eli l-sijoihin. Suomen adessiivin pääte on -lla tai -llä vokaalisoinnun mukaan. 

Adessiivi viittaa sijaintiin jonkin päällä tai pinnalla (erityisesti, jos tällä on käyttötehtävältään vakiintunut yläpinta): pöydällä on pullapitko, siinä oli syvällä lautasella nakkikeittoa, Arvid oli napattu kiinni Oulun torilla. Adessiivilla ilmaistaan myös sijaintia jonkin lähellä tai luona, etenkin rakennuksen tms. suuremman esineen, jolla ei ole tällaista yläpintaa, tai henkilön kodissa: tavataan kirkolla / huoltoasemalla / kioskilla, meillä on vieraita. Adessiivia käytetään myös joissakin ajankohdan ilmauksissa: kesällä, päivällä, tällä hetkellä.

Omistusrakenteessa adessiivilla ilmaistaan omistajaa (minulla on perhe), ja samantapaisella rakenteella voidaan ilmaista tuntemuksen kokijaa (minulla on nälkä). 

Adessiivia käytetään lukuisissa sijainnin, asennon tai tilan ilmauksissa, joista monet ovat kiteytyneet adverbeiksi: hajalla, perillä, pullollaan, viimeisillään, hereillä, selvillä, näkyvillä, polvillaan; tupakalla, pesulla, metsällä.

Paikan, tilan, ajan ja omistajan ilmaisemisen ohella adessiivi ilmaisee suomessa välinettä tai keinoa (veitsellä hienonnettu, sinne pääsee junalla), määrää (määrä nousee parillakymmenellä) tai tapaa (ns. tavan adessiivi, esim. rakkaudella, ilolla). Ns. MA-infinitiivin adessiivimuoto on konverbi (vapaa adverbiaalimäärite), joka ilmaisee tekemisen tapaa tai keinoa: vältin flunssan ottamalla rokotuksen.

Myymäläadessiiviksi tai ravintola-adessiiviksi kutsutaan toisinaan substantiiviin liittyvää adessiivisijaista määritettä (laskiaispulla hillolla, makkara kaikilla mausteilla). Tätä rakennetta on pitkään vastustettu svetisisminä tai ”epäloogisena” (”laskiaispulla hillolla” tarkoittaisi pullan sijaitsevan hillon päällä). Koska monet yhä kokevat sen häiritseväksi, kielenhuoltajat usein suosittelevat sen tilalle jotain muuta ilmaisutapaa.

 Muut itämerensuomalaiset kielet 
Suomen lähisukukielissä adessiivin käyttötavat ovat paljolti samat kuin suomessakin, mutta välineen, tavan tai keinon ilmaisemiseen saatetaan ainakin virossa käyttää adessiivin sijasta komitatiivia (mees kaevas labidaga maad ’mies kaivoi lapiolla maata’). Vain liivin kielessä l-sijat eivät ylipäätään enää ole elävässä käytössä: adessiivia käytetään enimmäkseen vain muutamissa adverbeiksi kiteytyneissä muodoissa kuten pȭrandõl ’lattialla’ tai sīel āigal ’siihen aikaan’, omistajaa ilmaisee yleensä datiivi.

Unkari
Unkarin kielessä adessiivin pääte on -nál/-nél, vokaalisoinnun mukaan, ja se kuuluu paikallissijasarjaan, jolla ilmaistaan sijaintia jonkin luona, ääressä tai vieressä (esim. háznál ’talon luona’, asztalnál ’pöydän ääressä’, a szüleinél ’vanhempiensa luona’). Unkarin adessiivilla voidaan ilmaista myös vertailurakenteessa vertailun kohdetta (a szokásosnál nagyobb ’tavallista suurempi’).Csepregi, Márta: Unkarin kielioppi, s. 119–129.  Finn Lectura, 1991.  

 Permiläisten kielten ”adessiivi” 
Permiläisissä kielissä (komissa ja udmurtissa) paikallissijojen rinnalla on omistusta ilmaisevien l-sijojen sarja, joka rakenteeltaan muistuttaa itämerensuomalaisten kielten ulkopaikallissijoja. Tähän sarjaan kuuluvaa, staattista ”omistuksessa olemista” ilmaisevaa muotoa (komin -lön, udmurtin -len) on vanhemmissa kieliopeissa joskus nimitetty adessiiviksi. Nyttemmin sen nimityksenä on merkitystä paremmin kuvaava genetiivi.

 Adessiivi muissa kielissä 
Adessiiviksi nimitettyjä sijoja on kuvattu myös Kaukasian sijajärjestelmiltään rikkaista kielistä. Hunzibin kielessä adessiivimuotoja muodostetaan elollisia olentoja ilmaisevista substantiiveista ja niillä kuvataan puhe- ja näkemisverbien kokijaa, teettoverbien tekijää sekä intransitiivisten verbien yhteydessä tahatonta toimijaa.

Aiheesta muualla

 Jukka Korpela: Eikö saisi myydä asuntoa parvekkeella? Suomen kielen ns. paikallissijojen hyvästä käytöstä 2002–2008.

 Lähteet 

Luokka:Sijamuodot