Epimenides

Epimenides (; 500-luku eaa.) oli puoli-myyttinen antiikin kreikkalainen profeetta, šamaani, runoilija ja filosofi. Jotkut lukevat hänet Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.

 Elämä 

Epimenides oli kotoisin Knossoksesta, Kreetasta. Hänen kerrotaan nukahtaneen erääseen Zeukselle pyhitettyyn luolaan (mahdollisesti Díktin luola) 57 vuodeksi. Kun hän palasi ihmisten ilmoille, hänellä oli kyky profetoida. Kreetalaiset arvelivat hänen olevan jumalien erityinen suosikki.Diogenes Laertios (DL) I.109.

Epimenides tunnetaan myös kertomuksesta, joka selittää "tuntemattomille jumalille" omistetut alttarit Ateenassa. Ateena oli joutunut ruton kouriin. Ateenalaiset lähettivät sanansaattajan Kreetalle noutamaan Epimenidestä. Hän saapui Ateenaan ja puhdisti kaupungin. Se tapahtui niin, että hän vei Areiopagin kukkulalle joukon lampaita ja päästi ne irti. Hän käski miesten seurata lampaita ja odottaa, että ne käyvät makuulle. Sillä paikalla lammas tuli uhrata soveliaalle jumalalle. Myöhemmin paikoille pystytettiin alttareita. Jos soveliasta jumalaa ei ollut löytynyt, alttariin päätyi teksti "tuntemattomalle jumalalle" (agnōstō theō).DL I.110.

Palattuaan kotiin hän kuoli pian. Legendan mukaan hän olisi ollut kuollessaan 157-vuotias. Toinen kreetalainen legenda taas kertoo, että hän olisi elänyt 300 vuotta.DL I.111. Pausanias kertoo, että kuoleman jälkeen hänen ihonsa havaittiin olevan täynnä tatuoitua kirjoitusta. Sitä pidettiin outona, koska tatuointi oli varattu orjille. Tätä on pidetty todisteena siitä, että Epimenides kuului johonkin Keski-Aasialaiseen šamanistien ryhmään, koska tatuointi liittyy šamanistisiin initiaatiorituaaleihin. Epimenideen ihoa säilytettiin Spartassa, mahdollisesti hyvää onnea tuovana taikakaluna.

 Epimenides Raamatussa 

Epimenides on siitä harvinainen antiikin kreikkalainen kirjoittaja, että viittauksia hänen teksteihinsä löytyy myös Raamatusta, Uudesta testamentista. Toinen vastaavanlainen kirjailija on Aratos.

Viittauksia löytyy kahdestakin kohdasta. Kummatkin tulevat Epimenideen runosta Kretika. Runossa Minos sanoo Zeukselle:

Ensimmäinen selvä viittaus on apostoli Paavalin kirjeessä Titukselle:

Toinen viittaus on Apostolien teoissa, jossa Paavali pitää puhetta Areiopagilla, Ateenassa:

Mielenkiintoista on myös se, että vain hieman aiemmin hän oli puheessaan viitannut edellä mainittuihin "tuntemattomille jumalille" pystytettyihin alttareihin:

Tämä osoittaa, että farisealaisen ja hellenistisen sivistyksen saanut Paavali tunsi paitsi Tooraa myös kreikkalaisten runoilijoiden ja filosofien kirjoituksia. Jotkut teologit ovat kuitenkin arvelleet, että näiden Raamatun tekstien myöhäisemmät kirjoittajat olivat vain lukeneet Epimenideestä ja Ateenasta kertovia tarinoita, ja mahdollisesti värittäneet Paavalin matkakertomusta niillä.Torkki 2004, s. 156-157.

 Epimenideen paradoksi 

Edellä mainittu kohta Epimenideen runosta Kretika on antanut myös nimen paradoksille, joka tunnetaan nimellä Epimenideen paradoksi. Se on yksi versio ns. valehtelijan paradoksista.

Epimenideen ajatellaan siis sanoneen, että "kaikki kreetalaiset ovat valehtelijoita". Tämä muoto esiintyy myös Kallimakhoksen vastaavanlaisessa runossa Hymni Zeukselle, samassa tarkoituksessa kuin Epimenideellä. Epimenides oli kuitenkin myös itse kreetalainen. Eli jos hän puhui kreetalaisista totta, hän valehteli. Ja jos hän valehteli, hän puhuikin totta.

Ei tiedetä varmasti, milloin Epimenides tuli yhdistetyksi tähän paradoksiin. Hän ei varsinaisesti tarkoittanut esittää ironiaa tai paradoksia runossaan, ei myöskään Kallimakhos, eikä Paavali. Ensimmäinen varma viittaus Epimenideen paradoksiin sellaisena kun sen tunnemme tänään on Bertrand Russellilta vuodelta 1908.

 Lähteet 




 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit:
 Epimenideen elämäkerta  
 Epimenideen elämäkerta 

Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Luokka:Antiikin oraakkelit
Luokka:Kreikan seitsemän viisasta