Ulf Sundqvist

Ulf Ludvig Sundqvist (22. helmikuuta 1945 Sipoo – 22. huhtikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muuan muassa kansanedustajana, opetus- sekä kauppa- ja teollisuusministerinä, STS-Pankin pääjohtajana sekä Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerinä ja puheenjohtajana.

Kun Sundqvist valittiin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtajaksi, hän siirtyi STS-pankin pääjohtajasta sen yhteiskuntasuhteiden hoitajaksi. Sundqvist erosi SDP:n puheenjohtajuudesta vuonna 1993 STS-pankin tilintarkastajien huomattua, että pankki oli myöntänyt tappiolliselle yritykselle 20 miljoonan markan lainan, jolla se muun muassa osti ylihintaan Sundqvistin ja hänen Björn-veljensä omistaman käytännössä vakuudettoman Lomametsä Oy:n osakkeet. 

Sundqvist toimi tämän jälkeen yrityskauppoihin ja -rahoitukseen erikoistuneena neuvonantajana muun muassa Rothschild-pankissa sekä energiakonsulttina talous- ja yritysviestintään sekä yhteiskuntasuhteisiin erikoistuneessa kansainvälisessä Kreab-viestintäkonsernissa.

Ura
Ulf Sundqvist valittiin Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistoon vuonna 1964 kolmen muun sosiaalidemokraatin, Paavo Lipposen, Ilkka Taipaleen ja Ilkka Sumun kera.Ilkka Taipale : Paavo Lipponen, SDP ja minä, Demokraatti 27.2.2015 Sundqvist valmistui valtiotieteen maisteriksi vuonna 1966.

Sundqvist toimi opetusministerinä Paasion II hallituksessa 23. helmikuuta 1972 – 4. syyskuuta 1972 ja Sorsan I hallituksessa 4. syyskuuta 1972 – 31. toukokuuta 1974. Tullessaan Paasion hallitukseen 27-vuotiaana Sundqvist oli Suomen historian nuorin ministeri. Kauppa- ja teollisuusministerinä hän toimi Koiviston II hallituksessa 26. toukokuuta 1979 – 30. kesäkuuta 1981. Sundqvist toimi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerinä vuosina 1975-1981. Vuosina 1982–1991 hän toimi STS-Pankin pääjohtajana, minkä jälkeen hänet valittiin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtajaksi  ja STS-pankin yhteiskuntasuhteiden hoitajaksi. Sundqvist erosi SDP:n puheenjohtajan toimesta vuonna 1993. Sundqvist toimi monien työväenliikkeen hallitsemien yritysten hallituksissa ja hallintoneuvostoissa.

Sundqvist toimi yhtenä kolmesta Suomen edustajasta Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston hallituksessa vuosina 2005–2008. Hän johti yritystään Navinor Oy (alk. US. Consulting Oy), jonka toimiala on liikkeenjohdon konsultointi ja kehittäminen.

Sundqvist aloitti yritys-, yhteiskuntasuhde- ja talousviestintään erikoistuneessa viestintätoimistossa Kreab Gavin Andersonin vanhempana neuvonantajana syksyllä 2010. Hän toimi vuodesta 2010 myös pohjoismaisen Rothschildin neuvonantajana.

 Luottojärjestelyistä ja rahankätkennästä langetetut tuomiot 

STS-Pankki, myöhempi Arsenal-Silta vaati vuonna 1993 Sundqvistilta ja seitsemältä muulta pankin johtokunnan jäseniltä ja varajäseneltä vahingonkorvauksia yhteensä 68,5 miljoonaa markkaa siitä, että nämä olivat johtaneet pankkia kahdessa tapauksessa huolimattomasti. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Sundqvistin ja viisi muuta pankin johtokunnan jäsentä 17. tammikuuta 1995 26 miljoonan markan vahingonkorvauksiin. Pankin myöntämät luotot muun muassa Sundqvistin osittain omistamalle Wayup-yritykselle olivat olleet oikeuden mukaan liian riskialttiita. STS-pankki oli myöntänyt tappiolliselle yritykselle 20 miljoonan markan lainan, jolla se muun muassa osti ylihintaan Sundqvistin ja hänen veljensä omistaman käytannössä vakuudettoman Lomametsä Oy:n osakkeet. Luotonanto tehtiin vastoin pankkitarkastusviraston ohjeistusta ja lainahakemuksesta puuttuivat normaalit yrityksen vakuusarvoihin ja varallisuuteen liittyvät selvitykset. Lainajärjestely rikkoi myös Sundqvistin itse vain muutamaa kuukautta aiemmin laatimia uusia STS-pankin luotonanto-ohjeita.

Sundqvist oli jäävännyt itsensä virallisesta päätöksenteosta, mutta puuttui silti epäsuorasti luottopäätöksen valmisteluun. Käräjäoikeus katsoi, että Sundqvist oli laiminlyönyt tapauksessa pankin etujen valvonnan ja menetellyt lojaliteettivelvollisuutensa vastaisesti. Johtokunnan jäsenet olivat aiheuttaneet pankille yhteensä 124 miljoonan markan vahingot. Pääjohtaja Ulf Sundqvist kantoi käräjäoikeuden mukaan suurimman vastuun luototuksesta, koska toimi johtokunnan puheenjohtajana. 

Korkein oikeus kohtuullisti tuomioissaan 4.7.1997 Sundqvistille tuomitun vahingonkorvauksen määrää 17 miljoonalla markalla. Sundqvist velvoitettiin siten maksamaan STS-Pankille lievästä huolimattomuudesta työssä yhteensä 16,4 miljoonaa markkaa (KKO 1997/110 ja KKO 1997/111). 

Sundqvistilla oli ollut huomattavan suuret tulot, mutta hän ei ollut maksanut siitä huolimatta edes murto-osaa hänelle määrätystä vahingonkorvauksesta, vaan oli päin vastoin piilottanut rahansa velkojalta tilikikkailun avulla. Helsingin hovioikeus tuomitsi Sundqvistin sen vuoksi 22. kesäkuuta 2000 kuuden kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Korkein oikeus pysytti hovioikeuden päätöksen hylkäämällä Sundqvistin valituslupahakemuksen. 

Sosialidemokraattinen valtiovarainministeri Arja Alho suostui vuonna 1997 Sundqvistin ehdotukseen siitä, että hän maksaisi Arsenal-Sillalle vain 1,2 miljoonaa markkaa. Tätä kutsuttiin sovittelusopimukseksi. Tämän enempää Sundqvist ei koskaan maksanut.

”Roskapankki” Arsenal-Sillan toimintaa ohjannut eduskunnan tarkastusvaliokunta otti hovioikeuden päätöksen johdosta vuonna 1997 tehdyn ja toisen valtiovarainministerin Arja Alhon eroon johtaneen sovittelusopimuksen uuteen harkintaan. Valtion vakuusrahaston toimiohjelautakunta kuitenkin päätti 8. kesäkuuta 2001, ettei valtio ryhdy hakemaan sovittelusopimukseen muutoksia.

Sundqvist oli veljensä Björnin kanssa syytettynä myös toisessa oikeusjutussa. Syytenimikkeinä olivat törkeä kavallus, törkeä petos ja avunanto törkeään petokseen. Syytteet kuitenkin hylättiin 23. kesäkuuta 1999 ja valtionsyyttäjä tyytyi käräjäoikeuden päätökseen.

Sundqvist koki itse, että hänen saamansa oikeustuomiot johtuivat "poliittisesta pelistä" ja "ajojahdista", jonka uhriksi hän oli joutunut ja että hänestä tehtiin Suomen hallituksen talouspolitiikassa tekemien virheiden sijaiskärsijä.

 Yhteydenpito Itä-Saksan lähetystöön 
Suurlähettiläs Alpo Rusi esitti vuonna 2007 oikeuden edessä, että Sundqvist piti tiivistä yhteyttä Itä-Saksan Helsingin-lähetystöön vuosina 1969–1976. Väite perustui lähteisiin, jotka Rusi julkaisi samana vuonna ilmestyneessä kirjassaan Vasemmalta ohi. Sundqvist ei halunnut kommentoida asiaa.Rusi esitteli listansa oikeudelle. Yle.fi 27.8.2007, viitattu 8.9.2007.

 Yksityiselämä 
Sundqvist kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1963. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1966. Kuopion yliopisto myönsi Sundqvistille vuonna 1982 filosofian kunniatohtorin arvonimen.

Sundqvist lopetti neljäkymmentä vuotta kestäneen tupakointinsa vuonna 2004 saatuaan Tukholmassa sydäninfarktin. Vuonna 2006 hänellä todettiin suusyöpä ja vuonna 2007 siihen liittymätön hyvänlaatuinen aivokasvain. Hänen veljensä on liikemies ja toimitusjohtaja Björn Sundqvist.

Sundqvist kuoli vuonna 2023 lyhyen sairauden jälkeen. Hän oli kuollessaan 78-vuotias.

Teokset

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 


 Kärpäsen surinaa – Erkki Tuomiojan viikon kirjavinkki huhtikuulta 2000.


 Itse asiassa kuultuna, tv-haastattelu vuodelta 2008, 54 min, Yle Areena.

Luokka:Kansanedustajat
Luokka:Suomen opetusministerit
Luokka:Suomen kauppa- ja teollisuusministerit
Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtajat
Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerit
Luokka:Sipoon kunnanvaltuutetut
Luokka:Uudenmaan vaalipiiri
Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat
Luokka:Talousrikoksista tuomitut henkilöt
Luokka:Demarinuorten puheenjohtajat
Luokka:Vuonna 1945 syntyneet
Luokka:Vuonna 2023 kuolleet