Antonios Suuri

Pyhä Antonios Suuri (myös Abba Antonius, Egyptin Antonius, Erämaan Antonius tai Antonius Erakko; , , ; n. 250–356) oli kristitty erakko ja apotti, joka vaikutti Egyptin alueella ja jota pidetään länsimaisen luostarijärjestelmän ja ensimmäisen varsinaisen kristillisen luostarin perustajana. Pyhää Antoniosta kunnioitetaan katolisuudessa, ortodoksisuudessa, koptilaisuudessa ja anglikaanisuudessa. Katolisuudessa ja ortodoksisuudessa hänen juhlaansa vietetään 17. tammikuuta ja koptilaisuudessa 30. tammikuuta.

 Elämä 

Pyhä Antonios syntyi Comassa, Egyptissä, noin kolmannen vuosisadan keskivaiheilla. Hänen jalosukuiset ja varakkaat vanhempansa kuolivat, kun hän eli kahdettakymmenettä vuottaan ja hän peri heidän omaisuutensa. Kerran kuultuaan evankeliumia kirkossa hän päätti kirjaimellisesti noudattaa Jeesuksen sanoja täydelliseksi tulemisesta ja luopua omaisuudestaan, antaa ne köyhille ja seurata Jeesusta. Antonios vetäytyi erämaahan yksinäisyyteen mietiskelemään, rukoilemaan ja palvelemaan Jumalaa. Hän vieraili askeettien luona, tutustui heidän elämäänsä ja yritti oppia heiltä. Mies asettui erääseen hautaan lähellä kotikyläänsä, missä hänen kerrotaan kohdanneen pahoja henkiä villieläinten muodossa. Vietettyään viisitoista vuotta tällaista elämää  pyhä Antonios päätti kolmenkymmenenviiden vuoden ikäisenä vetäytyä täyteen yksinäisyyteen. Hän löysi Niilin varrelta vuoren, jossa oli vanha autio linna, ja asettui sinne asumaan. Hänen luonaan vieraili paljon ihmisiä kysymässä häneltä elämänohjeita.

Myös Rooman keisarit saivat lopulta tietää Antonioksesta. Konstantinus Suuri ja hänen poikansa keisarit Konstantinus II ja Constans kirjoittivat hänelle kaikesta häneen liittyvästä kuultuaan kuin isälleen ja pyysivät häneltä myös vastausta kirjeisiinsä. Aluksi pyhä Antonios ei halunnut ottaa kirjeitä vastaan eikä iloinnut niistä erityisesti, mutta kun munkit kertoivat hallitsijoiden olevan kristittyjä, jotka saattaisivat loukkaantua, suostui Antonios lukemaan kirjeet. Hallitsijat ottivat iloiten vastaan Antonioksen neuvot, jotka koskivat esimerkiksi Kristuksen kunnioittamista ja pelastumista.

Vuosien saatossa Antonioksen maine erakkona lisääntyi ja hänen luokseen saapui toisia erakkoja, jotka pyrkivät elämään Antonioksen antaman esimerkin mukaisesti. Erakkoelämästä tuli yhä suositumpaa. Erakot perivät alkukirkon marttyyrien kunnioituksen, ja heidän askeettista elämäntapaansa pidettiin kristillisyyden korkeimpana muotona. Näin syntyi luostarilaitos. Luostarit olivat alkuun vain erakkomajoja, mutta vuosikymmenten ja -satojen kuluessa ne muuttuivat ja kasvoivat suuriksi luostarilaitoksiksi.

Pyhän Antoniuksen kerrotaan kuolleen 105-vuotiaana ja pyhä Hieronymus ajoittaa hänen kuolemansa vuosiin 356–357. Antoniuksen pyynnöstä hänen hautansa pidettiin salassa kahden hänet haudanneen opetuslapsen toimesta, jotta hänen ruumistaan ei alettaisi palvoa.

Antonioksen oppilas Athanasios Suuri (n. 298–373) kirjoitti oppi-isänsä elämäkerran ja hagiografisen kirjallisuuden klassikon Antonios Suuren elämä joko vuonna 357 tai 365. Myös kirkkoisät Efraim Syyrialainen, Gregorios Nazianzilainen, Hieronymus ja Rufinus mainitsevat Athanasioksen elämäkerran kirjoittajaksi. Teos käännettiin pian latinaksi, jolloin tieto luostarielämästä levisi läntiseen Eurooppaan. Pyhä Hieronymus kirjoitti joitakin hagiografioita, joiden mallina hän käytti Antoniuksen elämäkertaa.

Antonios oli myös monen kirkkoisän, esimerkiksi Basileios Suuren (n. 330–379), Hieronymuksen (347–420), Johannes Khrysostomoksen (347–407), Ambrosiuksen (340–397) ja Augustinuksen (354–430) aikalainen. Hän eli seuraavien 17 paavien hallintokautena: Fabian (236–250), Cornelius (251–253),  Lucius I (253–254), Stefanus I (254–257), Sixtus II (257–258), Dionysius (260–268), Felix I (269–274), Eutykus (275–283), Caius (283–296), Marcellinus (296–304), Marcellus I (308–309), Eusebius (309 or 310), Miltiades (311–314), Sylvester I (314–335), Marcus (336), Julius I (337–352) ja Liberius (352–366).

 Kunnioitus 
Pyhä Antonios on muun muassa Johanniittain ritarikunnan, amputoitujen, erakkojen, eläinten, epileptikkojen, teurastajien, kotieläinten, munkkien, ihotautien, ihottumien, taudeista vapautumisen, hautausmaiden, haudankaivajien, korinpunojien ja harjantekijöiden suojeluspyhimys sekä monen paikkakunnan nimikkopyhimys, Italiassa esimerkiksi Burgion, Castrofilippon, Agrigenton, Chiaravallen, Fivizzanon, Fontainemoren sekä Mamoiadan ja Sant’Angelo Lodigiano, Alankomaissa Mookin, sekä Espanjassa Ibizalla sijaitsevan San Antonion .

Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Antoniusta on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:Orémus. Intercessio nos, quǽsumus Domine, beati Antonii Abbatis commendet: ut, quod nostris meritis non valemus, eius patrocinio assequamur. Per Dominum nostrum Iesum Christum, Filium tuum: qui tecum vivit et regnat in unitate Spiritus Sancti Deus, per omnia saecula saeculorum. R. Amen.

 Pyhäkköjä 

 Church of St. Anthony of the Desert, Wamsutter, Wyoming, USA
Church of St. Anthony of the Desert, Fall River, Massachusetts, USA
Monastère de Saint-Antoine-le-Grand, Montréal, Quebec, Kanada
Pyhän Antoniuksen luostari, Al-Suwaisin kuvernoraatti, Egypti
 Saint-Antoine-l'Abbaye, Auvergne-Rhône-Alpes, Ranska

 Galleria 

 Katso myös 
 Antoniitat

 Kirjallisuutta 



 Lähteet 

 Butler, E.C. (1907). St. Anthony. The Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. Viitattu huhtikuun 20., 2017 verkkosivulta New Advent:  http://www.newadvent.org/cathen/01553d.htm
CopticChurch.net 1998–2014. Viitattu huhtikuun 20. 2017. http://www.copticchurch.net/topics/synexarion/antony.html

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Life of St. Anthony New Advent.org 
 Of the Life of Saint Anthony Christianiconography.info 
 Pyhä Antonios Suuri Ortodoksi.net

Luokka:250-luvulla syntyneet
Luokka:350-luvulla kuolleet
Luokka:Egyptiläiset henkilöt
Luokka:Erakot
Luokka:Kirkkoisät
Luokka:Pyhät
Luokka:Pyhimykset