Muurmannin legioona

Muurmannin legioona oli brittien värväämä joukko-osasto, joka muodostui Suomen sisällissodan aikana Neuvosto-Venäjän puolelle paenneista punakaartilaisista. Se taisteli yhdessä brittien kanssa muun muassa Suomen hallituksen lähettämää Vienan retkikuntaa vastaan Petsamossa ja pohjoisessa Itä-Karjalassa vuonna 1918. Lehdistössä käytettiin nimitystä ”Holstin jääkärit”, ja pilkan kärki suuntautui ulkoministeri Rudolf Holstiin, joka oli allekirjoittanut valkoiselta puolelta aseellisella toiminnalla haltuun otettujen alueiden palautussopimuksen.Muurmannin legioona, s. 265−270

 Tapahtumien kulku 
Brittijoukot olivat nousseet maihin pohjoisessa miehittämään Arkangelia ja Muurmannin rataa Venäjän sisällissodan aikana estääkseen satamiin ensimmäisen maailmansodan aikana laivattujen tarvikkeiden joutumisen saksalaisten ja heidän kanssaan Brest-Litovskin rauhansopimuksen tehneiden bolševikkien puna-armeijan käsiin.Muurmannin legioona, s. 17

Muurmannin legioonan poliittinen neuvonantaja oli brittiarmeijan everstiluutnantin arvoiseksi nimitetty entinen senaatin puhemies ja Suomen sisällissodan punaisten johtohahmo, maanpetossyytettä Venäjälle paennut Oskari Tokoi.Muurmannin legioona, s. 150 Hän, kuten muutkin legioonalaiset, ajautui Muurmannin legioonaan jouduttuaan huonoihin väleihin sekä Moskovan että Pietarin  alueen suomalaiskommunistien, esimerkiksi Rahjan veljeksien ryhmittymän kanssa.Muurmannin legioona, s. 104−106 Legioonan johtajaksi kohosi entinen punakaartin Tampereen rintaman ylipäällikkö Verner Lehtimäki, joka sai brittiarmeijan everstin arvon.Muurmannin legioona, s. 151−152

Pääpaikkaansa Knäsöissä pitäneeseen legioonaan ilmoittautui kesäkuussa 1918 1 500 suomalaista, joista ensi vaiheessa vain kenttäkelpoisin kolmasosa hyväksyttiin palvelukseen. Suurimmillaan Muurmannin legioona oli helmikuussa 1919, jolloin legioonan miesvahvuus oli 1 200 ja taisteluvahvuus 900 miestä. Legioonalaiset saivat brittiläisen asepuvun, varustuksen ja sotilaskoulutuksen.Muurmannin legioona, s. 137

Brittien vetäytyessä Muurmannin legioona laivattiin Britanniaan, josta suurin osa miehistä palasi Suomeen.Muurmannin legioona, s. 286−298 Suomen valtionrikosoikeuden tutkittua asian suurin osa legioonan jäsenistä vapautettiin Britannian vaatimuksesta.Nevalainen 2002, 143 (Nevalainen painottaa, että kyseessä ei ollut armahdus.) Alussa oikeisto koki kotiin palanneet brittiläisen sotilaskoulutuksen saaneet legioonan miehet turvallisuusriskiksi. Kotiutuneiden poliittinen aktiivisuus jäi yleisesti ottaen alhaiseksi. Nuorimpiin ikäluokkiin kuuluneita taisteli Suomen armeijassa vielä jatkosodassakin.

pienoiskuva|Muurmannin rataa Ladvan rautatieaseman kohdalla 1915. Varhainen venäläinen värivalokuva.|alt=|vasen
Legioonan suomalaisia johtomiehiä ei haluttu päästää Suomeen, etenkään ilman, että heidät tuomittaisiin sisällissodan aikaisista toimistaan. Suomen sisällissodassa punaisten kansanvaltuuskunnassa toiminut Tokoi ja muutamat muut johtomiehistä eivät palanneet tällöin Suomeen. Oskari Tokoi oli toiminut 1918 Punaisten kansanvaltuuskunnan elintarvikeasioista vastaavana komissaarina, ja hän siirtyi Muurmannin legioonasta vapauduttuaan ensin Kanadaan ja vuonna 1921 Yhdysvaltoihin.Nevalainen 2002, 143 Tokoin Suomessa käynnin mahdollistava Lex Tokoina tunnettu maanpetossyytteistä vapauttava armahduslaki säädettiin vasta vuonna 1944.

Toinen brittien muodostama yksikkö, joka perustui entisten punakaartilaisten värväämiseen, oli Muurmannin legioonaa suuremmaksi kasvanut Karjalan rykmentti, joka taisteli syksyllä 1918 Vienan Karjalassa ja pakotti Walleniuksen joukkoja etelämpänä hyökänneen Kuisman retkikunnan vetäytymään.

Dokumenttielokuva
Useita sisällissotaan liittyviä dokumentteja tehnyt Seppo Rustanius on tehnyt legioonasta dokumenttielokuvan Kuninkaan punikit . Elokuva esitettiin Ylen Dokumenttiprojekti-sarjassa 7.10.2013.Kuninkaan punikit, viitattu 5.10.2013

Katso myös
Pohjois-Venäjän interventio
Verner Lehtimäki

 Lähteet 
 Nevakivi, Jukka Taneli: Muurmannin legioona − Suomalaiset ja liittoutuneiden interventio Pohjois-Venäjälle 1918−1919, Tammi, Helsinki, 1970


 Viitteet 

 Kirjallisuutta 
 Punaisten siirtola Buijssa: ynnä muita kokemuksia ja seikkailuja Venäjällä ja Muurmannisssa vv. 1918-1919; kertonut ja kuvannut mukana ollut Vilho Halme. Kirja, Helsinki 1930

 Aiheesta muualla 
 Vilho Halme : Suomalaisen Muurmannin legionan 10-vuotismuistoja, Helsingin Sanomat, 28.07.1929, nro 200, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Suomen politiikka 1910-luvulla
Luokka:Suomen heimosodat