Queen

Queen on vuonna 1970 perustettu englantilainen rockyhtye ja yksi kaikkien aikojen suosituimmista yhtyeistä. Queenin klassiseen kokoonpanoon kuuluivat Freddie Mercury (laulu, piano, kosketinsoittimet), Brian May (kitara), Roger Taylor (rummut) ja John Deacon (bassokitara). Mercuryn kuoltua AIDSiin marraskuussa 1991 yhtye vaipui hiljaiseloon. Myös Deacon jättäytyi sittemmin syrjään yhtyeen toiminnasta. 

Queen aktivoitui laulaja Paul Rodgersin kanssa uudistuneella kokoonpanolla vuonna 2004. Paul Rodgersin ja Queenin yhteistyö päättyi kahden maailmankiertueen ja yhden studioalbumin jälkeen vuonna 2009. Queen on kiertänyt 2010-luvulla yhdessä Adam Lambertin kanssa esiintyen nimellä Queen + Adam Lambert.

Queenia on kutsuttu muun muassa stadionrockin, glam rockin ja progressiivisen rockin edelläkävijäksi. Queen vaikutti merkittävästi myös raskaan rockin ja heavy metalin kehitykseen 1970-luvulla. Yhtye on maailmanlaajuisesti julkaissut 18 listaykkösalbumia, 17 listaykkössingleä ja kymmenen listaykkös-DVD:tä. Niitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 300 miljoonaa kappaletta. 

Queenin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Bohemian Rhapsody”, ”Somebody to Love”, ”We Will Rock You”, ”We Are the Champions”, ”Don’t Stop Me Now”, ”Another One Bites the Dust”, ”Radio Ga Ga”, ”I Want to Break Free”, ”A Kind of Magic”, ”I Want It All”,”Who Wants to Live Forever” ja ”The Show Must Go On”.

 Historia 

 Queenin synty 

Kitaristi Brian May ja laulaja-basisti Tim Staffell olivat kuuluneet 1984-nimiseen yhtyeeseen. Se hajosi vuonna 1968, ja May ja Staffell päättivät perustaa uuden yhtyeen, johon liittyi rumpaliksi Roger Meaddows-Taylor (myöh. Roger Taylor). Uusi yhtye sai nimekseen Smile, ja sen ensimmäinen konsertti oli lokakuussa 1968 Pink Floydin lämmittelijänä. Yhtye pääsi myös levyttämään Mercury Recordsille ja julkaisi elokuussa 1969 Yhdysvalloissa singlen ”Earth”.

Laulaja-basisti Staffell jätti Smilen vuonna 1970, jolloin yhtye oli jälleen ilman laulajaa. Mayn ja Taylorin ystävä Freddie Mercury (ent. Farrokh Bulsara),St. Michael 1995, s. 9. ehdotti kuitenkin uuden yhtyeen perustamista. Maylla ja Taylorilla ei ollut mitään menetettävää, joten he suostuivat. Tosin he halveksuivat Mercuryn ajatusta nimetä yhtye Queeniksi (’kuningatar’), sillä musiikillinen ilmapiiri oli tuolloin hyvin maskuliininen. Mercuryn mielestä se oli kuitenkin vahva, yleismaailmallinen ja mahtipontinen nimi. Hän oli myös tietoinen sen homoseksuaalisesta sivumerkityksestä, joka kuitenkin oli hänen mukaansa vain yksi osa sitä.St. Michael 1995, s. 12.

Basistin löytäminen osoittautui vaikeaksi, ja vuoden 1971 aikana usea yrittäjä osoittautui sopimattomaksi. Lopulliseksi basistiksi saatiin lopulta John Deacon, jonka May ja Taylor olivat tavanneet yliopiston diskossa. Yhtye solmi vuonna 1973 levytyssopimuksen EMI-yhtiön kanssa.

 1970-luku – ”No synthesizers” 

pienois|pysty|Freddie Mercury konsertissa Hannoverissa vuonna 1979.
Queenin ensimmäinen albumi oli vuonna 1973 ilmestynyt Queen, jolla on raskasta rockia ja heavy metalia. Levy ei ollut suuri kaupallinen menestys. Albumi äänitettiin kiireessä pääasiassa yöaikaan.Dimery 2010, s. 321. Julkaisun jälkeen Queen lähti Britannian-kiertueelle Mott the Hoople -yhtyeen lämmittelijänä.

Seuraavana vuonna 1974 ilmestynyt tummasävyinen Queen II menestyi yhtyeen kotimaassa saavuttaen listan viidennen sijan, ja Yhdysvalloissa se pääsi niukasti 50 myydyimmän joukkoon.   Albumin äänitykseen oli panostettu huomattavasti esikoisalbumia enemmän. Queen II:lta löytyi myös yhtyeen ensimmäinen hitti ”Seven Seas of Rhye”, joka pääsi Britanniassa sijalle 10.  Queen oli esittänyt kappaleen ennen sen julkaisua Top of the Pops -tv-ohjelmassa. Hyvä menestys niin albumi- kuin singlelistallakin siivitti Queenin tekemään ensimmäisen oman Britannian-kiertueensa sekä Amerikan-kiertueen, siellä jälleen Mott the Hooplen lämmittelijänä. Queenin kiertueen viimeiset esiintymiset jouduttiin kuitenkin perumaan kitaristi Brian Mayn sairastuttua hepatiittiin.

Edelleen 1974 julkaistu kolmas albumi Sheer Heart Attack ja erityisesti sen singlejulkaisu ”Killer Queen” nostivat Queenin suursuosioon. Ensisijaisesti hard rockia ja heavy metalia sisältäneen albumin äänitys oli aloitettu Brian Mayn yhä sairastaessa, joten hän joutui äänittämään kitara- ja lauluosuutensa muuta yhtyettä myöhemmin. Levy nousi brittilistalla toiseksi, ja ”Killer Queen” -single pääsi kymmenen myydyimmän tuntumaan Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Sheer Heart Attack -albumilla on myös konserttisuosikiksi noussut single ”Now I’m Here” sekä ”Stone Cold Crazy”, jota on pidetty yhtenä thrash metal -genren ensiaskeleista.Dimery 2010, s. 328.

Suursuosio 1970-luvulla
Albumi A Night at the Opera nosti Queenin vuonna 1975 suursuosioon. Levy oli Britanniassa neljä viikkoa listaykkösenä ja Yhdysvalloissakin neljäntenä.   Levyn teemasingle, Mercuryn kirjoittama kuusiminuuttinen rock-ooppera ”Bohemian Rhapsody”  muodostui Queenin läpimurtosingleksi ja oli Britannian listaykkönen yhdeksän viikon ajan vuodenvaihteessa 1975–76.  A Night at the Opera muutti yhtyeen tyylilajin tyystin.  Kitarariffit, sovitukset ja Mercuryn mahtipontinen laulu toivat yhtyeelle paljon uusia faneja. Levy oli sekoitus useita eri musiikkityylejä ja sai kehuja kriitikoilta. A Night at the Opera oli ilmestyessään maailman kallein albumi.

Menestys sai jatkoa vuonna 1976 julkaistulla A Day at the Races -albumilla, jonka nimi oli edellisen levyn tapaan lainattu Mercuryn ihailemien Marxin veljesten elokuvasta. Levyä myytiin pelkästään ennakkoon yli puoli miljoonaa kappaletta, ja se oli viikon ajan Britannian listaykkösenä.  Levyn suurimpia hittejä olivat kappaleet ”Tie Your Mother Down” ja ”Somebody to Love”. Näistä jälkimmäinen nousi Yhdysvaltain listalla 11:nneksi ja Britanniassa toiseksi. Samana vuonna Queen soitti myös jättimäisen ilmaiskonsertin Lontoon Hyde Parkissa, jonne kerääntyi jopa 180 000 kuuntelijaa.YLE: Live 8 (2005).

pienois|Queen esiintymässä New Havenissa 1977. Vasemmalta John Deacon, Brian May ja Freddie Mercury.
Vuonna 1977 julkaistu News of the World saavutti Britannian albumilistan nelostilan.  Levy sisältää urheilupiireissä suositut kappaleet ”We Will Rock You” ja ”We Are the Champions” sekä John Deaconin säveltämän balladin ”Spread Your Wings”, josta tuli pieni hitti Britanniassa.Akkanen 2005, s. 62.  Punk-henkisellä ”Sheer Heart Attack” -kappaleella Queen uudisti tyyliään. Albumilla yhtye oli siirtynyt soitossaan suoraviivaisempaan rock-ilmaisuun. Myös teatraaliset esiintymisvaatteet vaihdettiin yksinkertaisempaan rock-tyyliin. 

Albumi Jazz julkaistiin 1978. Se sisälsi muun muassa menestyskappaleet ”Fat Bottomed Girls”, ”Don’t Stop Me Now”, ”Bicycle Race” ja Mercuryn säveltämän omaperäisen ”Mustaphan”. Albumin tuotti yhtyeen ensimmäiset levyt tuottanut Roy Thomas Baker.St. Michael 1995, s. 33. Levy pääsi Yhdysvalloissa kuudenneksi  ja Britanniassa toiseksi.  Albumi ei hyvästä kaupallisesta menestyksestä huolimatta voittanut kriitikoita puolelleen ja Rolling Stone -lehti kuvasi sitä kuuluisassa arvostelussaan ”fasistiseksi”.  ”Fat Bottomed Girls” -singlen videon kuvauksia varten Queen vuokrasi käyttöönsä tennisstadionin Wimbledonista. Siellä yhtye järjesti tempauksen, jossa 65 alastonta naista pyöräili kilpaa stadionin ympäri. Myös singlen kannessa käytettiin alastoman naisen kuvaa, mikä kohdisti yhtyeeseen seksismisyytöksiä erityisesti Yhdysvalloissa ja Kanadassa.Akkanen 2005, s. 69–70.

Vuosi 1979 oli ensimmäinen, jolloin Queen ei julkaissut uutta studioalbumia. Sen sijaan markkinoille tuli kahden vinyylin konserttitallenne Live Killers,  joka oli koostettu kevään 1978 Euroopan-kiertueelta.St. Michael 1995, s.38. Albumi nousi kolmoseksi Britanniassa ja 20 joukkoon Yhdysvalloissa.  

 Queen 1980-luvulla 

Vuonna 1980 ilmestynyt The Game -albumi nosti Queenin ainoan kerran ykköseksi Yhdysvaltain albumilistalla.  The Game menestyi myös muualla. Se saavutti Kanadassa viisinkertaisen platinalevyn ja pysyi brittilistan kärjessä kaksi viikkoa.  Levy lähenteli tyylillisesti valtavirran pop-musiikkia, syntetisaattoreita oltiin ryhdytty käyttämään ja myös yhtyeen julkisuuskuva oli siistiytynyt. Nämä seikat jakoivat kriitikoiden mielipiteet.Akkanen 2005, s. 74–75. The Gamen singlet olivat albumin tavoin menestyksiä, ja levylle sisältyivät yhtyeen ainoat Yhdysvaltain ykköshitit, joista toinen oli Elvis Presley -tyylinen ”Crazy Little Thing Called Love”.   Kesällä 1980 julkaistiin John Deaconin säveltämä ”Another One Bites the Dust”. R&B-henkinen kappale muodostui Queenin suurimmaksi hitiksi Yhdysvalloissa ja nousi listan kärkeen. ”Play the Game” ja ”Need Your Loving Tonight” ylsivät Yhdysvalloissa 50 joukkoon. Queen julkaisi 1980 vielä yhtyeen mittakaavassa vaatimattomasti menestyneen soundtrackin elokuvaan Flash Gordon – iskevä salama.   Vuoden loppuun mennessä Queenin albumeja oli myyty maailmanlaajuisesti yli 45 miljoonaa kappaletta.

Queen julkaisi vuonna 1981 Greatest Hits -kokoelman, joka on eräs kaikkien aikojen myydyimmistä levyistä. Greatest Hits on kooste yhtyeen alkuajoista ja myi pelkästään Britanniassa 11-kertaista platinaa.  Loppuvuodesta 2006 se oli kaikkien aikojen myydyin albumi Britanniassa. Vuonna 1981 Queen teki myös ensimmäisenä yhtyeenä stadionkiertueen Etelä-Amerikassa ja esiintyi muun muassa 131 000 katsojalle São Paulossa Brasiliassa. Se on suurin maksetun konsertin yleisömäärä koskaan. David Bowien kanssa esitetty ”Under Pressure” nousi vuoden lopulla Britannian listan kärkeen. 

Uusi albumi Hot Space julkaistiin toukokuussa 1982. Albumi oli tyylillisesti uutta Queenin uralla, sillä sen avauspuolisko koostui rumpukoneella ja syntetisaattorilla höystetystä dance-musiikista.  Hot Spacen myötä Queenin suosio Yhdysvalloissa alkoi kuitenkin laskea. Levy nousi listasijalle 22 ja oli siellä heikoimmin myynyt Queen-albumi kahdeksaan vuoteen. Yhtye menetti etenkin hard rockiin mieltyneitä fanejaan.St. Michael 1995, s. 49. Britanniassa Hot Space menestyi paremmin ja ylsi listaneloseksi,  mutta singlet ”Body Language”, ”Las Palabras de Amor” ja ”Back Chat” eivät hätyytelleet kärkisijoja.  Queenin jäsenet alkoivat työskennellä myös muiden hankkeiden parissa, esimerkiksi Brian May julkaisi vuonna 1983 yhdessä Eddie Van Halenin kanssa mini-LP:n Star Fleet Project.  Freddie Mercury puolestaan aloitti ensimmäisen sooloalbuminsa äänitykset, ja tuo albumi Mr. Bad Guy ilmestyi lopulta vuonna 1985. 

pienois|Queen Frankfurtissa vuonna 1984.
Queenin paluualbumiksi toisinaan kutsuttu The Works julkaistiin vuonna 1984, ja se sisälsi hittisinglet ”Radio Ga Ga” ja ”I Want to Break Free”. Rokimpaa puolta edustivat ”Hammer to Fall” sekä Yhdysvalloissa menestystä saavuttanut ”Tear It Up”. Albumi oli menestys Britanniassa ja ylsi listakakkoseksi,  mutta Yhdysvalloissa se ei päässyt sijaa 23 korkeammalle. Levyn julkaisua seurasi jälleen suuri kiertue, ja vielä vuoden lopulla ilmestyi joulusingle ”Thank God It’s Christmas”. 

Queenilta julkaistiin vuonna 1985 yhteensä 14 levyä sisältävä boksi The Complete Works, jolla on yhtyeen siihen mennessä julkaistut albumit. Lisäksi sille kuuluu erikoislevy Complete Vision, jolla on albumeilla julkaisemattomia B-puolia sekä uusi single ”One Vision”. Vuonna 1985 yhtye oli myös pääesiintyjänä Rio de Janeiron Rock in Riossa, joka oli kaikkien aikojen suurin rock-festivaali. Queen osallistui myös hyväntekeväisyyskonsertti Live Aidiin.

Vuonna 1986 julkaistiin Queenin 12:s studioalbumi A Kind of Magic, joka oli soundtrack elokuvaan Highlander – kuolematon. Albumi nousi Britannian listaykköseksi, ja levyn hittejä olivat ”A Kind of Magic”, ”Friends Will Be Friends”, ”Who Wants to Live Forever” ja ”One Vision”. Levyn myötä tehty suuri stadionkiertue Magic Tour jäi yhtyeen viimeiseksi. Queen esiintyi muun muassa Unkarin pääkaupungissa Budapestissä ensimmäisenä länsimaisena rockyhtyeenä 22 vuoteen. Viimeinen konsertti oli Englannin Knebworthissa, jonne yleisöä saapui vähintään 120 000 henkeä.  Kiertueelta koostettiin Live Magic -albumi, joka nousi Britanniassa listan kolmoseksi. Vuonna 1987 lähtivät liikkeelle myös ensimmäiset huhut Freddie Mercuryn terveydentilasta, mutta Mercury vakuutti olevansa AIDS-testattu ja terve. 

The Miracle -albumi nousi vuonna 1989 sekin Britannian listaykköseksi, mutta Yhdysvalloissa se jäi 20 myydyimmän ulkopuolelle.  Albumille sisältyy muun muassa hitti ”I Want It All”. 

 Freddie Mercuryn kuolema 

pienois|pysty|Freddie Mercuryn muistoksi pystytetty patsas Montreux’ssä. Sama patsas on Made in Heaven -albumin kansikuvassa.
Vuoden 1991 Innuendo oli edeltäjiään suurempi menestys. Brittilistoilla sekä albumi että samanniminen ensisingle nousivat suoraan listaykkösiksi, ja Yhdysvalloissakin albumi saavutti listasijoituksen 30. Freddie Mercuryn vähenevää aikaa peilaten kappaleisiin ”Innuendo”, ”I’m Going Slightly Mad” ja ”The Show Must Go On” tuli synkkäteemaisia sanoituksia. Vuoden päätteeksi julkaistu toinen kokoelma Greatest Hits II muodostui suureksi menestykseksi, ja se on muun muassa Suomessa kaikkien aikojen myydyin ulkomainen levy. 

Mercuryn terveydentilasta oli liikkunut huhuja läpi vuoden 1991. Mercury tiedotti lopulta 23. marraskuuta sairastuneensa AIDSiin julki, ja hän kuoli vain päivää myöhemmin kotonaan perheen ja ystävien läsnä ollessa. Musiikkimaailmalle tieto Mercuryn kuolemasta tuli yllätyksenä ja se järkytti yhtyeen faneja. Pian Mercuryn kuoleman jälkeen julkaistu tuplasingle ”Bohemian Rhapsody” / ”These Are the Days of Our Lives” nousi Britannian singlelistan kärkeen viiden viikon ajaksi. ”These Are the Days of Our Lives” -musiikkivideo oli Mercuryn viimeinen esiintyminen kameroiden edessä. Singlen myynnistä saadut yli miljoona puntaa lahjoitettiin Terence Higgins Trust -AIDS-säätiölle. Queenista tuli samalla ensimmäinen yhtye, jonka sama kappale on noussut kahdesti brittilistan ykköspaikalle – ”Bohemian Rhapsody” oli ollut kärjessä jo 1975. Vuoden 1991 joulukuussa Queenilla oli Britanniassa samanaikaisesti kymmenen albumia sadan myydyimmän joukossa.

”Bohemian Rhapsody” nousi vuonna 1992 Billboard Hot 100 -listan kakkoseksi yhteensä viiden viikon ajaksi. Taustalla oli kappaleen mukanaolo hiljattain ilmestyneessä komediaelokuvassa Wayne’s World. Elokuvan myötä ”Bohemian Rhapsodysta”  julkaistiin myös uusi musiikkivideo, joka palkittiin vuonna 1992 MTV Video Music Awardilla. Myös kokoelma Classic Queen menestyi hyvin Yhdysvalloissa nousten albumilistan neljänneksi, ja se on ylittänyt Yhdysvalloissa kolminkertaisen platinalevyn rajan.

Lontoon Wembley Stadiumilla järjestettiin 20. huhtikuuta 1992 Mercuryn muistoa kunnioittanut The Freddie Mercury Tribute Concert. Konsertissa oli 72 000 hengen yleisö, ja kansainvälistä suoraa lähetystä seurasi television välityksellä maailmanlaajuisesti yli miljardi katsojaa. Esiintymässä olivat Queenin kolmen muun jäsenen lisäksi muun muassa David Bowie, Elton John, Annie Lennox, Def Leppard, Guns N’ Roses ja Metallica. Konsertti tuotti miljoonia vastaperustetun Mercury Phoenix Trust -AIDS-yhdistyksen toiminnan hyväksi, ja Guinness World Records on listannut sen kaikkien aikojen suurimmaksi rock-hyväntekeväisyyskonsertiksi.

 Mercuryn jälkeen 

Mercuryn kuolemaa seuraavina vuosina Brian May ja Roger Taylor keskittyivät soolohankkeisiinsa, kun taas John Deacon vetäytyi julkisuudesta. May julkaisi albumit Back to the Light (1992) ja Another World (1998), ja Taylor puolestaan levyt Happiness? (1994) ja Electric Fire (1998).

Queen palasi vielä studioon kooten vuonna 1995 julkaistun albumin Made in Heaven. Se nousi listaykköseksi muun muassa Britanniassa ja Suomessa.  Levy perustui Freddie Mercuryn viimeisinä hetkinään tekemiin äänityksiin. Mukana on muun muassa Mercuryn kirjoittama kappale ”A Winter’s Tale”. Albumi julkaistiin vasta neljä vuotta Mercuryn kuoleman jälkeen, koska yhtyeen muut jäsenet pitivät materiaalia liian tunteellisena, ja Mercuryn kuolema oli yhä tuoreessa muistissa.  Single ”Heaven for Everyone” pääsi Britanniassa listan toiseksi. 

Queen julkaisi 1997 uuden singlen ”No-One But You (Only the Good Die Young)”, joka kuului kokoelma-albumille Queen Rocks.   Samana vuonna basisti John Deacon jättäytyi Queenista.  Vuonna 2001 Queen levytti yhdessä Robbie Williamsin kanssa Ritarin tarina -elokuvaan Queenin vanhan kappaleen ”We Are the Champions”. Deaconin mielestä Williams ei kuitenkaan onnistunut korvaamaan Mercurya, joten hän jättäytyi äänityksestä pois. 

 Queen + Paul Rodgers 

pienois|pysty|Paul Rodgers vuonna 2005 Queen-kiertueella. 
May ja Taylor esiintyivät 2000-luvulla Queenin nimellä muutamaan otteeseen. Vuosina 2005−06 Queen palasi suurille konserttilavoille yhdessä Free- ja Bad Company -yhtyeissä laulaneen Paul Rodgersin kanssa. Euroopan, Japanin ja Pohjois-Amerikan kattaneella kiertueella kokoonpanoon Queen + Paul Rodgers kuuluivat myös Jamie Moses (komppikitara), Danny Miranda (bassokitara) ja sekä Spike Edney (kosketinsoittimet), joka oli soittanut Queenin kanssa satunnaisesti jo 1980-luvulla. Toukokuun 2005 Sheffieldin konsertista julkaistiin livetaltiointi Return of the Champions (CD ja DVD). Queen + Paul Rodgers soitti keikoillaan Queenin kappaleiden lisäksi myös Rodgersin tunnetuimpia kappaleita Freen ja Bad Companyn ajoilta.

Syksystä 2006 lähtien May, Taylor ja Rodgers työstivät uutta studioalbumia, joka oli tarkoitus julkaista vuoden 2008 aikana. Joulukuussa 2007 Queen + Paul Rodgers ilmestyi uusi single ”Say It’s Not True”, ensin ilmaisena verkkolatauksena ja sitten virallisena CD-singlenä. Syksyllä 2008 yhtye oli lähdössä jälleen Euroopan-kiertueelle. Freddie Mercurylle omistettu studioalbumi The Cosmos Rocks julkaistiin 15. syyskuuta 2008. Albumin julkaisun johdosta Queen teki 33 konsertin mittaisen Euroopan-kiertueen. Kiertue alkoi Moskovasta ja päättyi Lontoon Wembleylle.

The Cosmos Rocks ja sitä seurannut kiertue menestyi odotettua heikommin. Toukokuussa 2009 ilmoitettiin Queenin ja Paul Rodgersin yhteistyön päättymisestä. Päätökseen vaikutti Bad Companyn kesän 2009 paluukiertue, jolla Rodgers oli mukana.

 Queen + Adam Lambert 

Queen esiintyi ensimmäistä kertaa pop-laulaja ja American Idol -tähti Adam Lambertin kanssa vuonna 2009 tämän ollessa kilpailemassa kyseisessä ohjelmassa. Queen teki vuonna 2012 Euroopan kiertueen Lambert solistinaan nimellä Queen + Adam Lambert. Yhteistyö Lambertin kanssa jatkui vuonna 2014 Yhdysvaltain kiertueella. Queen teki maailmankiertueet Lambertin kanssa vuosina 2015 ja 2016. Seuraavat kiertueet olivat 2017 Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Tämän jälkeen Queen + Adam Lambert konsertoi Las Vegasissa syyskuussa 2018. Yhtye aloitti vuonna 2019 The Rhapsody Tour -kiertueen, mutta se keskeytyi koronaviruspandemian takia. Kiertue jatkui kesällä 2022.

 Musiikkityyli 

Queenin musiikki luokitellaan yleensä rockiksi, mutta yhtye käytti musiikissaan elementtejä monista tyylilajeista. Tuotannon monipuolisuuteen vaikutti myös se, että kaikki jäsenet kirjoittivat omia kappaleita ja olivat multi-instrumentalisteja. Brian May ja Roger Taylor lauloivat osan itse kirjoittamista kappaleistaan.

Queenin alkuaikojen musiikki oli pääasiassa Led Zeppelin -tyyppistä hard rockia ja heavy metalia, jossa oli joukossa myös kokeellisempaa materiaalia, kuten music hall -aineksia ja absurdeja sanoituksia. Brittiläinen musiikkilehdistö luokitteli Queenin tuolloin yleisesti glam rock -yhtyeeksi, vaikka musiikissa oli muun muassa Black Sabbath -tyyppisiä heavy metal -vaikutteita sekä vivahteita progressiivisesta rockista. Vuonna 1975 ilmestynyttä albumia A Night at the Operaa on pidetty Queenin tuotannon huipentumana. Albumilla on myös yhtyeen suurin hitti ”Bohemian Rhapsody”, jossa sekoittuvat balladimusiikki, ooppera ja heavy metal.Akkanen 2005, s. 9. Vuonna 1977 ilmestyneellä albumilla News of the World musiikki ei ollut yhtä kokeellista ja ”glamourmaista” kuin aiemmin, ja levyllä oli muun muassa punk-vaikutteinen ”Sheer Heart Attack”.

Queen kokeili 1980-luvulla muun muassa funkia, konemusiikkia, rockabillya ja ZZ Top -tyylistä southern rockia. Kuitenkin yhtye säilytti musiikillisen perustansa, joka oli 1970-luvun raskaassa rockissa. Vuonna 1991 ilmestyneellä albumilla Innuendo Queen palasi juurilleen levyn kansikuvaa myöten. Albumin teemat olivat hyvin samantyyppiset kuin vuoden 1973 esikoisalbumilla Queen.Akkanen 2005, s. 9.

 Perintö 

 Merkitys ja suosio 
Queenia pidetään yhtenä rockhistorian merkittävimmistä ja uudentavimmista yhtyeistä.  Se on toiminut musiikillisena vaikuttajana lukuisille yhtyeille ja artisteille, joihin lukeutuvat muun muassa Anthrax,  Def Leppard,  Extreme,  Foo Fighters,  Franz Ferdinand,  Guns N’ Roses,  Helloween,  Kansas,  Keane,  Mika,  Muse,  Queensrÿche,  Radiohead,  Trent Reznor  sekä Lady Gaga, joka otti taiteilijanimensä kappaleesta ”Radio Ga Ga”.  

Queenin albumeja on myyty maailmanlaajuisesti yli 300 miljoonaa kappaletta.  Yhtyeen kotimaassa Britanniassa sen kaikista albumeista 14 on ylittänyt platinalevyyn oikeuttavan myyntimäärän. Niistä menestynein on vuoden 1981 kokoelma Greatest Hits, jota on myyty heinäkuuhun 2010 mennessä 11-kertaista platinaa. Lisäksi kahdeksan albumia on myynyt kultaa. Yhdysvalloissa platinalevyyn on yltänyt 12 albumia.  

Queen oli viettänyt heinäkuussa 2005 Britannian musiikkilistoilla yhteensä 1 322 viikkoa, millä mitattuna se oli kaikkien aikojen menestynein brittiläinen yhtye.

 Tunnustuksia 

Vuonna 1999 Channel 4:n Music of the Millennium -kyselyssä Queen äänestettiin historian toiseksi parhaaksi yhtyeeksi. BBC Radio 2:n järjestämässä äänestyksessä vuoden 2006 päätteeksi Queen valittiin kaikkien aikojen suurimmaksi brittiläiseksi yhtyeeksi. Sen taakse jäivät muun muassa The Beatles ja The Rolling Stones.  Queen kutsuttiin vuonna 2001 Rock and Roll Hall of Fameen ja vuonna 2003 Songwriters Hall of Fameen sekä ensimmäisten joukossa UK Music Hall of Fameen, kun se avattiin vuonna 2004. Yhtyeellä on myös tähti kuuluisalla Hollywood Walk of Famella.  Toisin kuin nykyisin, uransa aikana yhtye ei juuri saanut arvostusta kriitikoilta.

 Jäsenet ja kokoonpanot 

 'Queenin kokoonpanot
|-
! style="background-color: #e7ebee;" | (1970)
|
 Freddie Mercury – laulu, kosketinsoittimet
 Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 Mike Grose - bassokitara
|-
! style="background-color: #e7ebee;" | (1970-1971)
|
 Freddie Mercury – laulu, kosketinsoittimet
 Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 Barry Mitchell - bassokitara
|-
! style="background-color: #e7ebee;" | (1971)
| 
 Freddie Mercury – laulu, kosketinsoittimet
 Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 Doug Bogie – bassokitara
|-
! style="background-color: #e7ebee;" | (1971–1991)
|
 Freddie Mercury – laulu, kosketinsoittimet
 Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 John Deacon – bassokitara
 (kiertueilla lisämuusikoita)'' (1991–1997) Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 John Deacon – bassokitara (1997-2004) 
 Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu Queen + Paul Rodgers (2004–2009) 
 Paul Rodgers – laulu
 Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 Jamie Moses – komppikitara
 Danny Miranda – bassokitara
 Spike Edney – kosketinsoittimet Queen + Adam Lambert 
(2012–) Brian May – kitara, laulu
 Roger Taylor – rummut, laulu
 Adam Lambert – laulu
 Rufus Taylor – rummut, perkussio (2011–2016)
 Spike Edney – koskettimet, taustalaulu
 Neil Fairclough – Bassokitara, taustalaulu

Ennen John Deaconin pestaamista Queenin basistina toimivat vuosina 1970−71 Mike Grose, Barry Mitchell ja Doug Bogie.
Hot Space -kiertueella vuonna 1982 esiintyivät lisäksi kosketinsoittajana ensin Morgan Fisher ja sitten Fred Mandel. Vuosien 1984−86 kiertueilla kokoonpanoon kuului Spike Edney, joka toimi kosketinsoittajana, kakkoskitaristina ja taustalaulajana.

 Nykyiset jäsenet 
 Brian May (kitara, laulu) (vuodesta 1970)
 Roger Taylor (rummut, laulu) (vuodesta 1970)
 Adam Lambert (laulu) (vuodesta 2012)
 Spike Edney (kosketinsoittimet) (kiertueilla 1984–1986 ja 2004–)

 Entiset jäsenet 
 Freddie Mercury (laulu, kosketinsoittimet, rytmikitara ) (1970–1991)
 John Deacon (bassokitara) (1971–1997) 
 Paul Rodgers (laulu) (2004–2009)
 Jamie Moses (komppikitara) (2004–2009)
 Danny Miranda (bassokitara) (2004–2009)

 Diskografia 

 (Queen + Paul Rodgers)

 Lähteet 




 Viitteet 

 Kirjallisuutta 


 Aiheesta muualla 

 Queen Online. 
 Queen + Paul Rodgers. 


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit