Renny Harlin

Renny Lauri Mauritz Harlin (vuoteen 1985 tai 1987 Kuka kukin on 2007, s. 179. Helsinki 2006.  Harjola; s. 15. maaliskuuta 1959 RiihimäkiKuukauden leffatähti, Renny Harlin.  Nordisk Film.) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja.

Harlin ohjasi esikoiselokuvansa Jäätävä polte (1986) Suomessa ja siirtyi sen jälkeen ohjaamaan lähes 30 vuodeksi Hollywoodiin. Toimintaelokuvistaan tunnetun Harlinin tunnetuimpia ohjaustöitä ovat muun muassa Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias, Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli, Cliffhanger – kuilun partaalla ja Deep Blue Sea. 2010-luvulta alkaen Harlin on ohjannut elokuvia muun muassa Kiinassa ja Suomessa. Hän on ohjannut myös televisiosarjojen jaksoja. Harlinin ohjaamat elokuvat ovat tuottaneet vuoteen 2021 mennessä maailmanlaajuisesti yli 1,2 miljardia dollaria.

 Nuoruus 
Renny Harlinin vanhemmat olivat Riihimäen sairaalan ylilääkäri, lääketieteen lisensiaatti Oiva Harjola ja sairaanhoitaja Liisa Koskiluoma.Harjola, Tuire: Lähikuvassa Renny Harlin, s. 246. Harlinilla on isosisko Tuire Harjola sekä velipuoli ja siskopuoli isänsä edellisestä avioliitosta. Harlinin vanhemmilla oli 24 vuoden ikäero, ja Oiva-isä oli jo 62-vuotias pojan syntyessä, minkä Renny on kertonut nolostuttaneen ja vaivanneen häntä paljon lapsena.Lehtonen 2021, s. 15–17.

Harlinin Oiva-isä oli suomalaistanut alkuperäisen Harlin-sukunimensä 1930-luvulla Harjolaksi, josta tuli myös Rennyn sukunimi. Ensimmäisen etunimensä poika sai äitinsä suosikkikirjasarjaan kuuluvan Mazo de la Rochen kartanoromanttisen romaanin Jalnan nuori Renny sankarista. Erikoinen nimi aiheutti kuitenkin koulussa kiusaamista, joten Harlin otti kahdeksan- tai yhdeksänvuotiaana kutsumanimekseen toisen etunimensä Lauri.Lehtonen 2021, s. 16–19, 27.

Harjolat muuttivat vuonna 1963 Riihimäeltä Helsingin Kulosaareen, missä he elivät keskiluokkaista elämää. Renny alkoi harrastaa ratsastusta jo kuusivuotiaana. Yhdeksänvuotiaana hän kirjoitti ja julkaisi omaa korttelilehteään ja tallensi omia näytelmiään nauhurilla, ja vähän myöhemmin hän opetteli käyttämään myös perheen kaitafilmikameraa. Rakkauden elokuviin Renny peri äidiltään.Lehtonen 2021, s. 22–29, 35.

Vuonna 1972 Harjolat muuttivat Kruununhakaan. Rennyn kesätyöt moottorivenekerhossa johtivat 15-vuotiaana oman veneen hankintaan ja veneilyharrastuksen aloittamiseen. Perhe muutti takaisin Kulosaareen vuonna 1975.Lehtonen 2021, s. 32–38.

 Elokuvaopinnot 
Harlin valmistui Alppilan lukiosta keväällä 1978 ja selvitti Taideteollisen korkeakoulun elokuvalinjan pääsykokeen ensi yrittämällä. Ennen opintojensa aloittamista hän kävi armeijan Haminan rannikkojääkäreissä ja Niinisalon varuskunnassa.Lehtonen 2021, s. 38–42.

Harlin aloitti elokuvakoulun syksyllä 1979 seitsemän muun opiskelijan kanssa. Hän oli halunnut ohjaajalinjalle mutta nuoren ikänsä vuoksi joutuikin kuvaajalinjalle. Harlin on kertonut tunteneensa itsensä koulussa ulkopuoliseksi, sillä suomalaisessa elokuvakulttuurissa elettiin tuolloin vasemmistolaista ja tiedostavaa aikaa, ja elokuvien kuului olla vakavia eikä kaupallisia. Harlin suunnitteli ja kuvasi kouluvuosinaan lyhytelokuvan nimeltä Huostaanotto, joka kertoi puliukosta ja aarteesta. Rahaa hän ansaitsi muun muassa paikallista elokuvateatteria pyörittäneen Cinestudio-yhtiön markkinoijana ja leikkaajana. Työssään hän sai myös käydä esimerkiksi Cannesin elokuvajuhlilla. Turhauduttuaan opintoihinsa ja siihen, ettei päässyt ohjaajalinjalle Harlin jätti elokuvakoulun kesken vuonna 1981.Lehtonen 2021, s. 42–52.

 Ensimmäiset filmityöt 
Koulun jälkeen Harlin sai töitä Yleisradiosta tv-toimittajana ja teki nuorille tarkoitettuja Hetkinen- ja Kohtauspaikka-ohjelmia erilaisista nuorille läheisistä aiheista. Harlin jatkoi myös Cinestudiolla ja pääsi maaliskuussa 1982 tutustumaan Yhdysvaltoihin Los Angelesin elokuvamessuilla. Tällä matkalla hän tutustui nuoreen suomalaiseen elokuvien maahantuojaan Markus Seliniin, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä ja yhteistyökumppaninsa.Lehtonen 2021, s. 53–57.

Palattuaan Yhdysvalloista Suomeen Harlin pääsi töihin Onnenkuvat-elokuvayhtiöön, jossa hän teki, ohjasi ja käsikirjoitti mainoksia ja yritysvideoita. Hän myös perusti Spotlight Productions -firman mainoksien tekoon. Työnsä ohessa Harlin kirjoitti elokuvakäsikirjoituksia ja pyrki turhaan saamaan niille elokuvasäätiöltä rahoitusta. Onnenkuvien ja Cinestudion tuella hänen onnistui kuitenkin kuvata Perintö-nimistä elokuvaa keväällä 1983 muutaman päivän ajan, kunnes rahat loppuivat. Harlin alkoi käyttää materiaalista leikattua pätkää omana työnäytteenään.Lehtonen 2021, s. 57–60.

 Ura 
pienoiskuva|Jäätävä polte (1986) oli Renny Harlinin ensimmäinen pitkä elokuva.
 1980-luvulla 
 Suomessa 
Harlin ja Selin alkoivat tehdä elokuvakäsikirjoitusta yhdessä. He olivat samaa mieltä siitä, että suomalaisten elokuvien pitäisi olla toiminnallisia ja antaa katsojalle elämyksiä. Kaksikko alkoi kerätä rahoitusta suunnittelemalleen arktiselle toimintaelokuvalle Wild Force, ja he saivat toimintatähti Chuck Norrisin alustavasti lupautumaan elokuvan pääosaan. Norris perui lopulta osallistumisensa ja elokuvasta saatiin kuvatuksi valmiiksi ainoastaan traileri. Saatuaan tarpeeksi rahoitusta kokoon Harlin ryhtyi ohjaamaan Lapissa esikoiselokuvaansa Jäätävä polte, jossa hyödynnettiin aiemman elokuvaprojektin lavasteita. Elokuva valmistui joulukuussa 1985 ja sai Yhdysvalloissa ensi-iltansa seuraavan vuoden elokuussa. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa yli tuhannessa teatterissa, ja sen esitysoikeudet myytiin kymmeniin maihin. Suomessa elokuva joutui kuitenkin sensuurin hyllylle vuoden ajaksi, sillä Valtion elokuvatarkastamo kielsi sen esittämisen elokuvan raakuuden sekä mahdollisten Suomen ulkovaltojen suhteisiin vaikuttavien haittojen vuoksi. Elokuvan esittäminen hyväksyttiin lopulta siihen tehtyjen leikkausten jälkeen. Viitattu 23.10.2021}}Lehtonen 2021, s. 62–83.

 Yhdysvalloissa 
Harlin oli tunnettu vuoteen 1985 saakka Lauri Harjolana. Hän oli kuitenkin tuolloin jo paljon tekemisissä amerikkalaisten kanssa, ja nimi aiheutti Yhdysvalloissa toistuvia väärinkäsityksiä – etunimeä luultiin joskus naisen nimeksi “Laurie”, ja sukunimeä luultiin meksikolaiseksi ja äännettiin “arhoola”. Koska Harlin oli päättänyt muuttaa Yhdysvaltoihin, hän otti uudelleen käyttöön ensimmäisen etunimensä Renny ja isänsä alkuperäisen sukunimen Harlin.Lehtonen 2021, s. 72–73. Nimenmuutos virallistettiin syksyllä 1985 tai vuonna 1987.

Harlinin ensimmäinen elokuva ei ollut tehnyt hänestä vielä tunnettua tai rikasta Hollywoodissa, vaan hän oli suurissa veloissa ja ilman agenttia. Jäätävän poltteen nähnyt elokuvatuottaja Irwin Yablans tarjosi Harlinille Vankila-elokuvan käsikirjoitusta filmattavaksi pienellä budjetilla. Elokuva on vankilaan sijoittuva kauhuelokuva. Sitä alettiin kuvata loppukeväällä 1987, ja ensi-iltansa se sai alkuvuonna 1988. Elokuvaa ei markkinoitu mitenkään, ja aikanaan se jäi melko vähälle huomiolle.Lehtonen 2021, s. 85–98.

Tuottaja Robert Shaye palkkasi pian Vankilan ensi-illan jälkeen Harlinin ohjaamaan New Line Cinemalle suuren budjetin elokuvan Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias. Harlin lisäsi elokuvasarjan kauhuteemaan surrealismia ja huumoria. Elokuussa 1988 julkaistu elokuva sai lehdissä myönteisiä arvosteluja.Lehtonen 2021, s. 99–113. Myös sen menestys oli elokuvasarjan toistaiseksi paras: se oli Yhdysvaltain 19. katsotuin vuonna 1988, usean viikon ajan ykkönen, ja se tuotti yksin Yhdysvalloissa yli 49 miljoonaa dollaria. Harlin sai Elm Streetistä parhaan ohjaajan Saturn-palkintoehdokkuuden.Lehtonen 2021, s. 119.

Harlin vieraili Suomessa vuodenvaihteessa 1988–1989, kun Elm Street sai Suomessa ensi-iltansa. Hän sai kotimaassaan paljon mediajulkisuutta ja elokuvastaan pääasiassa myönteistä kritiikkiä. Harlinia kuitenkin järkytti se, että Suomen sensuuriviranomainen oli saksinut elokuvaa.Lehtonen 2021, s. 132–135.

Elm Streetin menestyksen ansiosta Harlin sai agentikseen nuoren David Goldmanin kuuluisasta William Morris Agency -agentuurista. Rahatilanteensa parannuttua Harlin muutti parempaan vuokra-asuntoon ja osti punaisen avo-Ferrarin. Harlinille alkoi tulvia käsikirjoituksia luettavaksi. Hänestä oli tullut kiinnostava elokuvaväen keskuudessa, ja yhteistyötä hänen kanssaan ehdottelivat muun muassa tuottaja Steven Spielberg ja näyttelijä Sylvester Stallone.Lehtonen 2021, s. 114–122. Harlin pääsi myös elokuvaohjaajien liiton jäseneksi, mikä avasi hänelle ovet isoilla studiolla työskentelemiseen.Lehtonen 2021, s. 144.

 1990-luvulla 
20th Century Fox kiinnitti Harlinin ohjaamaan Alien 3:n, mutta kun Harlinin näkemys elokuvan mielekkäästä sisällöstä ei vastannut yhtiön näkemystä, Harlin irtautui projektista ja sai sen sijaan ohjattavakseen kaksi elokuvaa, jotka saivat ensi-iltansa vuonna 1990. Näistä Ford Fairlane floppasi, mutta Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli menestyi ja tuotti maailmanlaajuisesti 240 miljoonaa dollaria 70 miljoonan budjetilla. Die Hard sai hyviä arvosteluja ja poiki useita haastatteluja ja lehtijuttuja. Ford Fairlaneen ei Harlin itse ollut tyytyväinen. Ohjaajan mielestä elokuvan olisi pitänyt toimiakseen kokonaisuutena olla toteutunutta poskettomampi.Lehtonen 2021, s. 188–191.

Kesällä 1990 Harlin perusti oman elokuvayhtiönsä nimeltä Midnight Sun Pictures ja avasi sen toimiston Sunset Boulevardille.Lehtonen 2021, s. 195.

Harlinin tuottama Rambling Rose (1991) voitti Film Independent Spirit Awards -gaalassa parhaan elokuvan ja sen ohjannut Martha Coolidge parhaan ohjaajan palkinnon. Harlinin silloinen naisystävä Laura Dern oli elokuvan pääosasta Oscar-ehdokkaana.

Harlinille myönnettiin Helsingissä vuonna 1991 Jussi-palkinto elämäntyöstään.Lehtonen 2021, s. 213. Seuraavana vuonna Harlin vaihtoi agenteikseen CAA-agentuuria edustaneet Richard Lovettin ja Jay Moloneyn.Lehtonen 2021, s. 236–238.

Seuraavaksi Harlin ohjasi yhden tunnetuimmista elokuvistaan, Cliffhanger – kuilun partaalla (1993). Elokuvan pääosassa esiintyy Sylvester Stallone. Cliffhanger tuotti maailmanlaajuisesti 255 miljoonaa dollaria ja sai kolme Oscar-ehdokkuutta.

Harlin oli jakanut aikansa Kalifornian ja Suomen välillä. Vuonna 1992, Cliffhangerin kuvausten vielä ollessa kesken, hän tuli Suomeen tekemään Gladiaattorit-televisiosarjaa sekä perustamaan Planet FunFun -huvipuistoa Markus Selinin kanssa. Harlin kävi myös Linnan kutsuilla ja tanssitti presidentin tytärtä.Lehtonen 2021, s. 251–255.

Harlinille tarjottiin hänen kertomansa mukaan ohjattavaksi James Bond -elokuvaa 007 ja kultainen silmä. Harlin kieltäytyi tarjouksesta etupäässä siksi, ettei pitänyt Timothy Daltonia sopivana pääosaan. Harlin oli pitänyt Daltonin edeltäjiä Sean Connerya ja Roger Moorea sopivan charmikkaina rooliin ja ehdotti Pierce Brosnania Daltonin korvaajaksi.Lehtonen 2021, s. 282–285. Bondin lisäksi Harlin hylkäsi 1990-luvulla muitakin hänelle ehdotettuja projekteja, joista tuli muiden käsissä menestyksiä, kuten Rush Hour – Rankka pari.Lehtonen 2021, s. 345.

Harlinin seuraava ohjaus, merirosvoelokuva Kurkunleikkaajien saari (1995) floppasi näyttävästi. Elokuvaan ei saatu tunnettua miestähteä Harlinin vaimon Geena Davisin rinnalle, ja tuotantoyhtiö Carolcolla oli markkinointiin käytettävänä vain viisi miljoonaa dollaria.Lehtonen 2021, s. 317, 324–327. Lähes sadan miljoonan dollarin budjetilla tuotettu elokuva tuotti vain 18,5 miljoonan dollarin lipputulot.

Harlinin seuraavassa elokuvassa The Long Kiss Goodnight (1996) Geena Davisin vastanäyttelijänä on Samuel L. Jackson, jonka kanssa Harlin teki myöhemmin lisää yhteistyötä. Kuten muutama muukin Harlinin elokuvista, tämäkin toimintaelokuva tapahtuu lumisessa ympäristössä.Lehtonen 2021, s. 330–331. Elokuva floppasi lippuluukuilla: 65 miljoonalla dollarilla tuotettu elokuva tuotti Yhdysvalloissa vain 33 miljoonaa. Moni on kuitenkin nimennyt Long Kissin suosikikseen Harlinin elokuvista, ja myös Harlin itse sanoi vuonna 2021 sen olevan hänelle itselleen rakkain oma elokuvansa. Vaatimattomien katsojalukujen Harlin arvelee johtuneen elokuvan epätavanomaisesta sankariparista.Lehtonen 2021, s. 342.

Vuonna 1999 julkaistu haiaiheinen kauhutrilleri Deep Blue Sea toi Harlinille jälleen menestystä ja tuotti 165 miljoonaa dollaria 60 miljoonan budjetilla. Elokuvassa on Harlinin aiempiin elokuviin verrattuna nopeampi rytmi, jollainen noihin aikoihin oli alkanut yleistyä elokuvissa.Lehtonen 2021, s. 371. Harlin on kertonut tunteneensa tuolloin, että Deep Blue Sea nosti hänet takaisin ohjaajien kärkiryhmään.Lehtonen 2021, s. 378–379.

 2000-luvulla 
Deep Blue Sean jälkeen Harlin palasi William Morrisin agenttitoimiston asiakkaaksi.Lehtonen 2021, s. 385. Harlinin seuraavan projektin oli tarkoitus olla elokuvasovitus Ray Bradburyn novellista Ukkosen jyrähdys, mutta Harlin sai potkut esitettyään liian radikaaleja muutoksia käsikirjoitukseen. Ohjaajaa vaihdettiin, mutta Harlin merkittiin yhdeksi elokuvan tuottajista.

Vuonna 2001 sai ensi-iltansa Harlinin ohjaama sekä Sylvester Stallonen käsikirjoittama ja tähdittämä autourheiluelokuva Driven. Harlin oli alun perin suunnitellut elokuvaa Ayrton Sennasta ja lyöttäytyi yhteen ystävänsä Stallonen kanssa, joka myös suunnitteli Formula 1 -maailmaan sijoittuvaa elokuvaa. Kun sopimusta Bernie Ecclestonen kanssa ei saatu aikaan, elokuva sijoittuikin lopulta CART-sarjan miljööseen. Harlin kutsuu Drivenin tekemistä elämänsä suurimmaksi virheeksi. Hän hyväksyi elokuvasta pienemmän palkkion kuin edellisestä elokuvastaan, mikä laski hänen markkina-arvoaan Hollywoodissa. Myös ohjaajan käytössä oleva rahamäärä oli suhteellisen pieni, Harlinin mukaan käytännössä vain 30 miljoonaa dollaria. Lisäksi Harlinin ja Stallonen ystävyys katkesi heidän riittaannuttuaan elokuvan kuvausten jälkeen.Lehtonen 2021, s. 385–395. Driven jäi taloudellisesti tappiolle budjetin oltua 70 miljoonaa ja lipputulojen 54 miljoonaa dollaria. 

Harlin ohjasi FBI:sta ja sarjamurhaajasta kertovan Mindhunters-elokuvan vuonna 2002 Weinsteinin veljesten Miramax-yhtiölle. Harvey Weinstein halusi kuitenkin leikkauttaa valmiista elokuvasta alle 13-vuotiaille sallitun version. Kun tämä ei yrityksistä huolimatta onnistunut, tuottaja menetti uskonsa elokuvaan, ja se tuli Yhdysvaltain teattereihin melko huomaamattomasti vasta vuonna 2005 eikä menestynyt.Lehtonen 2021, s. 410–421.

Harlinin seuraava projekti oli ohjata uudelleen Manaaja: Alku tuottajien oltua tyytymättömiä Paul Schraderin ohjaamaan versioon. Harlin joutui käytännössä kuvaamaan elokuvan uusiksi, vaikka rahaa ei enää ollut paljon käytettävissä. Harlin on kutsunut kokemusta painajaiseksi itselleen, eikä pidä tilkkutäkkimäistä elokuvaa omana elokuvanaan.Lehtonen 2021, s. 424–428.

Vuonna 2006 ensi-iltansa saanut The Covenant jatkoi Harlinin perinteitä, joissa kohtuulliseen kaupalliseen menestykseen yhdistyivät arvostelijoiden moitteet. Elokuva on Rotten Tomatoesin mukaan vuosikymmenen 31. huonoin elokuva. The Covenantin budjetti oli vain 20 miljoonaa, mutta elokuva tuotti lippuluukuilla 38 miljoonaa dollaria ja DVD-myynnillä 26 miljoonaa sekä nousi ensi-iltaviikollaan katsotuimmaksi elokuvaksi Yhdysvalloissa.

Vuonna 2006 Harlinille selvisi, että hänen pitkäaikainen talousmanagerinsa oli kavaltanut häneltä useita miljoonia dollareita ja jättänyt myös Harlinin verot maksamatta. Harlin ei ollut koskaan tarkistanut omia tilejään tai luottokorttilaskujaan, joten manageri oli saanut varastaa häneltä kaikessa rauhassa.Lehtonen 2021, s. 443–448.

Harlinin uran alamäki jatkui vuonna 2007, kun seesteisempi Cleaner ei päässyt Yhdysvalloissa lainkaan elokuvateatterilevitykseen. 12 Rounds (2009) oli Harlinin paluu toimintaelokuviin. Elokuva teki show-painija John Cenasta elokuvatähden ja menestyi kohtalaisesti lippuluukuilla.

Harlin sai vuonna 2009 Yhdysvaltain kansalaisuuden mutta piti myös Suomen passin. Samana vuonna hän vaihtoi agenttia jälleen, tällä kertaa United Talent Agencylle. Siitä lähtien hänen agenttejaan ovat olleet Charlie Ferraro ja Max Michael.Lehtonen 2021, s. 459–460.

 2010-luvulla 
Kansainvälisiä tuotantoja
pienoiskuva|Renny Harlin vuonna 2017.
Venäjän–Georgian sotaa Georgian näkökulmasta käsittelevä Viiden päivän sota (2011) oli Harlinin uralla askel erikoiseen suuntaan. Elokuvan rahoittivat pääosin georgialaiset tahot, ja 12 miljoonalla dollarilla tuotetun elokuvan lipputulot jäivät muutamaan sataan tuhanteen. Elokuvaa nähtiin Yhdysvalloissa pienen jakeluyhtiön levityksessä muutamassa elokuvateatterissa.

Suunnitellusta Mannerheim-elokuvaprojektista Harlin jättäytyi pois toukokuussa 2011. Harlin kertoi hylänneensä useita Hollywood-tarjouksia odotettuaan Mannerheim-projektin alkamista. Hanke on ollut vireillä vuodesta 2000.Lehtonen, Veli-Pekka: Harlin jätti Mannerheim-elokuvan, Selin jatkaa. Helsingin Sanomat 22.5.2011, s. C 3.

Vuosina 2011–2013 Harlin kuvasi Yhdysvalloissa muutamia jaksoja eri televisiosarjoihin. Hän oli silloin vailla työtä ja halusi myös oppia sarjamaisen formaatin ohjaamisen. Harlin on suunnitellut myös omien televisiosarjojen tekemistä.Lehtonen 2021, s. 469–471.

Lumisen Djatlovin solan onnettomuutta kuvaava Devil’s Pass (2013) kuvattiin Venäjällä. Harlinin mukaan hänen aiempi kuvausmatkansa Georgiaan aiheutti Venäjän-matkalla uhkaavan tunnelman, sillä maat olivat sodan jäljiltä yhä huonoissa väleissä. Elokuva ei juurikaan menestynyt.Lehtonen 2021, s. 474–479.

The Legend of Hercules (2014) palautti Harlinin isoihin tuotantoihin ja hänen elokuvansa laajaan maailmanlaajuiseen jakeluun. Kreikan jumalista kertoneen toimintaelokuvan todellinen budjetti oli Harlinin mukaan vain 20 miljoonaa dollaria. Harlin ei ollut tyytyväinen käsikirjoitukseenkaan, mutta elokuva menestyi kuitenkin kansainvälisesti hyvin.Lehtonen 2021, s. 483–487. Elokuvan tuotto lippuluukuilla on ollut jo 61 miljoonaa.

 Kiinassa 
Alkuvuonna 2014 Harlin sai hongkongilaiselta elokuvatähdeltä Jackie Chanilta kutsun tulla tekemään toimintaelokuvaa Kiinaan. Harlin muutti Pekingiin ja ryhtyi valmistelemaan Skiptrace-elokuvaa, jonka kuvaukset alkoivat loppuvuonna. Kiinalainen tapa tehdä elokuvia improvisoimalla paljon oli Harlinille uusi, mutta hän on sanonut nauttineensa siitä. Elokuva menestyi erittäin hyvin ja tuotti ensimmäisen kahden viikon aikana jo yli 100 miljoonaa euroa, budjetin oltua vain 30 miljoonaa euroa. Harlin on kertonut puhelimensa alkaneen jälleen soida ensi-illan jälkeen. Hän päättikin jäädä Kiinaan pitkäksi aikaa tekemään elokuvia ja osti Pekingistä asunnon.Lehtonen 2021, s. 487–501.

Harlinin toinen Kiinassa ohjattu elokuva oli videopeliin perustuva miekkailuelokuva Legend of the Ancient Sword (2017). Elokuvaa ei markkinoitu tai levitetty kunnolla, minkä Harlin arvelee johtuneen siitä, että elokuvan tuotantoyhtiön johto oli vaihtunut kuvausten aikana.Lehtonen 2021, s. 502–503.

Harlinin kolmas kiinalainen elokuva Bodies at Rest (2019) on Die Hardia muistuttava toimintaelokuva, joka perustuu amerikkalaiseen käsikirjoitukseen.Lehtonen 2021, s. 505–506.

Harlin perusti vuonna 2018 intialaisen partnerinsa kanssa Kiinaan tuotantoyhtiön nimeltä Extraordinary Entertainment. Sen tarkoitus oli alkaa tuottaa elokuvia Aasiaan, mutta suunniteltu Operation Somalia ei edistynytkään mitenkään. Harlin arvelee Kiinan hallituksen alkaneen nähdä elokuvaviihteen merkityksen Kiinalle vähemmän tärkeänä kuin ennen.Lehtonen 2021, s. 506.

Harlin oli aistinut Kiinan ja Yhdysvaltain välien huononemisen, joten hän päätti kuvata seuraavan elokuvansa The Misfits Arabiemiraateissa. Elokuvan ensi-illan aikaan elokuvasta nousi kohu, kun Qatar väitti sen olevan itselleen vihamielinen.Lehtonen 2021, s. 511–512. Ryöstökomediaelokuva julkaistiin kesällä 2021.

 2020-luvulla 
Harlin lensi tammikuussa 2020 Kiinasta Los Angelesin kautta Suomeen juuri ennen koronapandemian kiihtymistä. Kun Kiina suljettiin viruksen vuoksi, Harlin joutui jättämään asuntonsa ja tavaransa sinne odottamaan. Hän on sen jälkeen sanonut, ettei enää usko tekevänsä Kiinassa yhtään elokuvaa Kiinan ja Yhdysvaltain välisten suhteiden heikkenemisen vuoksi.Lehtonen 2021, s. 514–515.

Harlin ohjasi Suomessa vuonna 2021 ensi-iltansa saaneen Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily -elokuvan. Tammikuussa 2021 Harlin kertoi ohjaavansa Suomessa myös komisario Palmu -elokuvan. Elokuvan oli määrä saada ensi-iltansa vuonna 2023. Elokuva perustuu Mika Waltarin alkuperäistekstiin, ja sen käsikirjoitusta on tekemässä Waltarin lapsenlapsi Joel Elstelä.

Vuonna 2021 Harlin on kuvannut Bulgariassa kauhuelokuvaa The Refuge.

Harlin ohjasi uusintaversion vuoden 2008 kauhuelokuvasta The Strangers. Trilogian ensimmäinen osa  The Strangers: Chapter 1 julkaistiin toukokuussa 2024. Kahdeksan miljoonan dollarin budjetilla tehty elokuva tuotti ensiviikonloppunaan 12 miljoonaa dollaria, mutta sai heikot arvostelut.

 Yksityiselämä 
Harlin oli naimisissa näyttelijä Geena Davisin kanssa vuosina 1993–1998. Kesäkuusta 2021 alkaen Harlin on ollut naimisissa Johanna Harlinin (o.s. Kokkila) kanssa. Harlinin muita kumppaneita ovat olleet Laura Dern (1991), Katariina Ebeling (1992–1993), Tarja Smura (1993), Sarah Thackray (2001), Satu Vuorela (2007–2009), Erika (Wunch) Marchino (2010–2015)http://www.iltasanomat.fi/viihde/art-1430611512177.html  ja Kay Huang (–2020).

Harlinilla on poika nimeltä Luukas (s. 1997) lyhyestä suhteesta assistenttinsa Tiffany Bownen kanssa. Lapsen huoltajuuskiista kesti parinkymmenen vuoden ajan. Luukas Harlin on toiminut 2020-luvulla isänsä uusimpien elokuvien kolmantena apulaisohjaajana.Lehtonen 2021, s. 515–517.

Muutettuaan Suomesta Yhdysvaltoihin 1980-luvulla Harlin asui Los Angelesissa. Asuttuaan ensin vuokra-asunnoissa Harlin osti vuoden 1989 lopulla itselleen talon Mulholland Drivelta Beverly Hillsissä 1,3 miljoonalla dollarilla.Lehtonen 2021, s. 156–157. Mentyään naimisiin Geena Davisin kanssa Harlin muutti vaimoineen kesällä 1994 suureen kartanoon Montecitoon Santa Barbaran piirikuntaan Los Angelesista luoteeseen.Lehtonen 2021, s. 297. Keväällä 1997 kun Harlin ja Davis erosivat, Harlin muutti merenrantaan Malibu Roadille.Lehtonen 2021, s. 353. Sieltä hän muutti taas Beverly Hillsin kukkuloille.Lehtonen 2021, s. 374. Vuosina 2001–2003 Harlin asui New Yorkissa, kunnes palasi jälleen Beverly Hillsiin päästäkseen takaisin Hollywoodin tuttuihin elokuvapiireihin.Lehtonen 2021, s. 402, 431–432.

Vuosina 2014–2020 Harlin asui Pekingissä Kiinassa. Kihlattunsa Johannan kanssa Harlin on asunut vuonna 2021 Bulgarian pääkaupunki Sofiassa, ja pariskunta on häiden jälkeen muuttamassa Lontooseen. Heinäkuussa 2022 heille syntyi tyttövauva Miamissa Yhdysvalloissa. Heidän elämästään kuvattu tositelevisiosarja The Harlins alkoi MTV3:n suoratoistopalvelussa huhtikuussa 2022. Harlinit saivat toisen lapsen,  pojan, huhtikuussa 2024.

 Filmografia 
 Lyhytelokuvat 
 Vuosi Elokuva Ohjaaja Tuottaja Huomioitavaa 1979  Huostaanotto      6 min, Taideteollisessa korkeakoulussa tehty harjoitustyö Viitattu 23.10.2021  1987  Wild Force: S.O.P.H.I.A./I want you to stay      musiikkivideo 1990  Wild Force      musiikkivideo 1994  The Foot Shooting Party     

 Pitkät elokuvat 
 Vuosi Elokuva Ohjaaja Tuottaja Huomioitavaa 1986  Jäätävä polte      1987  Vankila      1988  Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias      1990  Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli      1990  Ford Fairlane      1991  Rambling Rose      Independent Spirit Award (1992): paras elokuva, paras ohjaus (Martha Coolidge)  1993  Cliffhanger – kuilun partaalla      1995  Kurkunleikkaajien saari      1995  Sanaton      1996  The Long Kiss Goodnight      1999  Blast from the Past – Vihdoinkin pihalla      1999  Deep Blue Sea      2001  Driven      2004  Mindhunters      2004  Manaaja: Alku      2006  The Covenant      2007  Cleaner      2009  12 Rounds      2011  Viiden päivän sota      2013  Devil’s Pass      2014  The Legend of Hercules      2016  Skiptrace      2018  Legend of the Ancient Sword      2019  Bodies at Rest      2021  The Misfits      2021  Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily     2024The Bricklayer   2024The Strangers: Chapter 1   2025The Strangers: Chapter 2   2026The Strangers: Chapter 3   2026Deep Water   

 Televisiosarjat 
 Vuosi Elokuva Ohjaaja Tuottaja Huomioitavaa 1991  Angel City      TV-sarjan pilottijakso 1993  Gladiaattorit      2000  T.R.A.X.      tv-sarjan pilottijakso / tv-elokuva 2011–2012  Burn Notice      (3 jaksoa) 2012  Kovat kaulassa      (1 jakso) 2012  Covert Affairs     (1 jakso) 2013  Graceland      (3 jaksoa)

Harlin on myös tehnyt cameoroolin TV-sarjassa Hyvät herrat ja elokuvassa Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies.

 Palkinnot 
 Independent Spirit Award 
 Rambling Rose (Paras elokuva (tuottajana), 1992,)

 Bridging the Borders Award 
 Viiden päivän sota (ohjaus, 2011)

 Golden Raspberry 
Harlin ei ole voittanut Golden Raspberry -huonouspalkintoa. Hän on saanut ehdokkuudet seuraavista ohjauksistaan:
 Ford Fairlane (1990)
 Kurkunleikkaajien saari (1995)
 Driven (2001)
 Manaaja: Alku (2004)
 The Legend of Hercules (2014)
 The Misfits (2021)

 Suomi-viittaukset 
Harlinilla on tapana lisätä elokuviinsa Suomi-aiheisia viittauksia. Suomen lippu esiintyy elokuvissa Kurkunleikkaajien saari, Mindhunters ja Cliffhanger – kuilun partaalla. Finlandia Vodkaa juodaan elokuvassa Ford Fairlane. Elokuvassa Deep Blue Sea sekä esiintyy Suomen lippu että juodaan Finlandia Vodkaa. Elokuvassa The Long Kiss Goodnight esiintyy sekä Finlandia Vodkan juomista että puhelinkopin reunaan raaputettu teksti ”Helsinki”. Elokuvassa Cleaner viittauksia on useita: siinä esiintyy Suomen lippu sekä seinägraffiti ”I Love Helsinki”. Yhden elokuvassa näytettävän korruptoituneiden poliisien listan poliisin nimi on Markus Selin. Yhdessä kohtauksessa korruptoitunutta poliisia esittää Peter Franzén. Lisäksi erään hotellihuoneen seinällä on kaksi paperia, joista toisessa on Suomen vaakuna ja toisessa Suomen lippua muistuttava kuva.

Jean Sibeliuksen sävelruno ”Finlandia” soi elokuvassa Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli. Eräässä lehdessä esiintyy otsikko ”Finland” elokuvassa Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias. Elokuvassa Driven yleisössä on suomalaisia faneja, vaikka elokuvassa ei esiinny ainuttakaan suomalaista ajajaa. Suomalainen kilpa-ajoselostus kuuluu hetkellisesti elokuvan alussa. Daruden kappale ”Sandstorm” soi elokuvassa The Covenant. Lisäksi eräässä kohdassa vilahtaa suomalaisen taidemaalarin Hugo Simbergin teos Haavoittunut enkeli. Eräässä elokuvan kohtauksessa näkyy kirja, jonka kannessa on pieni Suomen lippu.

Elokuvassa 12 Rounds päähenkilö Fisherin työpari ehdottaa minne terroristit saisivat hyökätä mieluummin, ja Fisher mainitsee Helsingin. Fisher pysäyttää pääkonna Miles Jacksonin pakoauton veneellä nimeltä Satu. Veneen ja auton törmäyspaikassa sijaitsevan talon pihalla esiintyy iso Suomen lippu. Georgian presidentti mainitsee puheessaan Suomen elokuvassa Viiden päivän sota. Päähenkilöt käyttävät Suunto-kompasseja elokuvassa Devil’s Pass.

Elokuvassa The Legend of Hercules Harlinilla on pieni rooli Linus-nimisenä upseerina ja Sara Forsberg tekee pienen roolin elokuvassa Skiptrace.

Elokuvassa The Misfits yksi päähenkilöistä väittää vankilanjohtajalle olevansa suomalainen. Elokuvassa The Bricklayer CIA tutkii "Marcus Selin"-nimisen henkilön someprofiilia.

 Lähteet 


 Viitteet 

 Kirjallisuutta 
Paunio, Matti – Siltala, Mika – Salminen, Kari (toim.): Harlin on Harlin. Helsinki: Like, 1991. 
Harjola, Tuire: Lähikuvassa Renny Harlin. Helsinki: Otava, 2009. 
Salovaara, Kyösti: ”Onko Renny Harlin suomalainen auteur?” Filmihullu 3/2012.
Tammi, Eero: ”Vankila nimeltä Hollywood”, Renny Harlinin haastattelu, Filmihullu 3/2009.

 Aiheesta muualla 
 Harlinin virallinen sivusto. 


 Miten minusta tuli minä, Renny Harlin. Ylen Elävä arkisto.


Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt
Luokka:Jussi-palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1959 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit