Mielenterveys

Mielenterveys on käsite, joka voidaan määritellä useilla eri tavoilla. Mielenterveydellä voidaan tarkoittaa esimerkiksi psykologisen hyvinvoinnin tasoa taikka mielenterveyden häiriön, kuten psykoosin, kehitysvammaisuuden, mielialahäiriön tai päihdehäiriön, puuttumista.Jouko Lönnqvist, Johannes Lehtonen: Psykiatria ja mielenterveys. https://www.duodecim.fi/xmedia/www/esittelyt/6400_esittely.pdf

Mielenterveys on Maailman terveysjärjestön käyttämän määritelmän mukaan "psyykkistä terveyttä eli kykyä hyödyntää omia henkisiä voimavarojaan sekä emotionaalista terveyttä eli kykyä tunnistaa omia ja muiden tunnetiloja". Uusi suomen kielen sanakirja määritteli mielenterveyden vuonna 1989 ”psyykkiseksi hyvinvoinniksi ja riittäväksi sopeutumiseksi sosiaaliseen ja muuhun ympäristöön”Uusi suomen kielen sanakirja, Gummerus 1998.

 Tarkennettuja määritelmiä 

Mielenterveys on myös määritelty omien mahdollisuuksien tiedostamiseksi, pyrkimykseksi toteuttaa ja lisätä omia mahdollisuuksia ja itsensä hyväksymistä.Taantuman tuoma paha olo näkyy nousukaudella. Jenni Frilander. Helsingin Sanomat 10.8.2009, A 16. Verrattain yleisesti katsotaan, että ihminen on mieleltään terve, kun hän kykenee selviytymään itsenäisesti päivittäisistä haasteista kuten ihmissuhteista, päivittäisestä liikkumisesta, työstä ja vapaa-ajasta siten, että hän itse ja kanssaihmiset eivät kärsi.

Sigmund Freud määritteli mielenterveyden 1900-luvun alussa kyvyksi ”rakastaa ja tehdä työtä”. Freudin määritelmä sopii kuitenkin huonosti nykyolosuhteisiin. Psykologisten termien määrittelyssä olisi käytettävä nykytutkimusten mukaan seuraavia periaatteita:
 Subjektiivisuusperiaate: arvioidaan tutkittavaa arvioitsijan omien näkemysten ja tuntemusten perusteella.
 Kulttuuriperiaate: verrataan tutkittavaa tietystä kulttuurinormistosta saatuun kuvaan tai malleihin.
 Tehokkuusperiaate: arvioidaan tutkittavan käyttäytymisen vaikutusta toiminnan tehokkuuteen tai selviytymiskykyyn.
 Ihanneperiaate: verrataan tutkittavaa tiettyyn ihanteeseen.
 Tilastollinen periaate: verrataan tutkittavaa tiettyyn tilastotietoon, jolloin vähemmistössä tai keskiluvusta kaukana oleminen on huonoa/hyvää mielenterveyttä.
 Valtaperiaate: arvioidaan tutkittavaa vallan antamien käyttäytymisen rajojen tai mahdollisuuksien pohjalta.
 Kognitiivinen periaate: arvioidaan tutkittavaa tietyn tiedon, ajattelun, ihmiskäsityksen tai vaikka muuttuvan maailmankuvan perusteella.
Mikään edellä luetelluista periaatteista ei yksinään toimi. Päätettäessä tutkittavan henkilön mielenterveydestä täytyy käydä aina läpi kaikki edellä luetellut kohdat.Viitamäki, R. (1973) Kliininen psykologia ja sen sovellus. Helsinki: WSOY. Heiska, J. (1988) Mielenterveyden häiriön määritelmä. Mielenterveys-lehti 6.

 Mielenterveyttä edistäviä tekijöitä 
Monet seikat vaikuttavat ihmisen mielenterveyteen. Yksi näistä on taloudellinen turvallisuus. Suomessa vuosina 2017-2018 tehdyssä perustulokokeilussa havaittiin, että 560 euron vastikkeeton perustulo vähensi tutkittavien psyykkistä kuormittuneisuutta, masennusta, alakuloa ja yksinäisyyttä verrattuna perustuloa nauttimattomiin. Perustulo lisäsi  taloudellisen hyvinvoinnin kokemisen lisäksi myös tyytyväisyyttä elämään ja oppimis- sekä keskittymiskykyä.

 Katso myös 
 Mielenterveyslaki
 National Institute of Mental Health

 Lähteet 
 Heiska, Juhani. Ennakoiva mielenterveystyö: käsikirja meille kaikille. [Tampere]: Mediapinta, 2018.  (nidottu)

 Viitteet 

 Kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 

 Mielenterveysyhdistys TAIMI ry
 Omaiset mielenterveystyön tukena keskusliitto ry 
 Mielenterveyden keskusliitto
 KoKoA - Koulutetut Kokemusasiantuntijat
 MIELI Suomen Mielenterveys ry
 Mielenterveystalo.fi


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit