Kanervakasvit

Kanervakasvit (Ericaceae) on Ericales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jonka lajit ovat lähinnä pienehköjä puuvartisia kasveja, usein varpuja, kuten puolukka ja kanerva. Heimo on laajalle levinnyt, ja sen lajeja tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta. Useilla lajeilla on syötävät marjat; monia lajeja kasvatetaan koristekasveina.

Angiosperm Phylogeny Group päätyi geenitutkimusten perusteella liittämään aiemmin erilliseksi luokitellut heimot Empetraceae (variksenmarjakasvit), Epacridaceae, Monotropaceae (mäntykukkakasvit), Prionotaceae ja Pyrolaceae (talvikkikasvit) kanervakasveihin.

 Tuntomerkit 
Kanervakasvit ovat monivuotisia, usein puuvartisia kasveja. Useimmat lajit ovat matalia varpuja tai pieniä pensaita, mutta heimoon kuuluu myös joitakin köynnöksiä ja puita. Heimoon kuuluu joitakin päällyskasveja. Kanervakasvit ovat yleensä ainavihantia. Eräät lajit ovat lehtivihreättömiä loiskasveja. Lehdet ovat usein hammaslaitaisia, kierteisesti tai vastakkaisesti asettuneita. Kukinnot ovat rakenteeltaan terttumaisia. Kukissa on yleensä viisi, joskus neljä terä- ja verholehteä. Teriö on osittain tai lähes kokonaan yhteenkasvanut ja muodoltaan kellomainen. Hedelmä on yleensä kota tai marja, joillakin lajeilla luumarja.

 Luokittelu 
Kanervakasvit jaetaan yhdeksään alaheimoon:

 1. Enkianthoideae Kron, Judd & Anderberg 
Alaheimossa on vain kellopensaiden (Enkianthus) 16-lajinen suku, joka on kotoisin Etelä-Kiinasta ja Japanista. Niiden lehdet ovat valekiehkuroissa, kukat riippuvia ja heteenponnet sarvellisia.

 2. Pyroloideae Kostel. 
Alaheimon neljässä suvussa on 40 lajia, joista 35 kuuluu terttutalvikkien (Pyrola) sukuun. Kasvit ovat monivuotisia juurakollisia ruohoja, joista jotkut ovat sienijuuren varassa eläviä marraskasveja, joiden lehdet ovat surkastuneet suomuiksi. Lehdet sijaitsevat valekiehkuroissa, kukinto on terttu, kukka eriteräinen ja mesiäisetön, heteenponnet lisäkkeettömiä, istukat turvonneita laitaistukoita ja alkio lyhyt ja tuskin erilaistunut. Alaheimo kasvaa enimmäkseen pohjoisessa lauhkeassa vyöhykkeessä (myös Suomessa), lisäksi arktisilla alueilla ja Pohjois-Sumatralla.

 3. Monotropoideae Arn. 
Alaheimon lajit ovat monivuotisia, lehtivihreättömiä, sienijuuren varassa tai loisina eläviä ruohoja, joiden lehdet ovat ruodittomia ja suomumaisia. Kukinto on terttu. Kukat ovat 3–8-lukuisia, verhiö toisinaan melko kookas ja teriö eri- tai yhdislehtinen tai joskus puuttuu. Heteenponnet avautuvat tavallisesti raoilla ja ovat tavallisesti lisäkkeettömiä. Joskus hedelmä on marjamainen; siemenet toisinaan siivellisiä; alkio vähäpätöinen ja erilaistumaton.

Alaheimossa on kymmenen sukua ja 15 lajia, jotka kasvavat pohjoisella pallonpuoliskolla, pääasiassa lauhkeilla alueilla, myös Suomessa (kangasmäntykukka). Useimmat alaheimon suvut ovat yksilajisia. Suomeksi on nimetty aavepiiput (Monotropa, sisältää mahdollisesti mäntykukat Hypopitys) ja ruukkuterttu (Pterospora andromedea).

 4. Arbutoideae Niedenzu 
Alaheimoon kuuluu noin 80 lajia ja yhdestä kuuteen sukua. Suurin osa lajeista on sianpuolukoita (Arctostaphylos), joita 60 lajia. Alaheimo kasvaa pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä, erityisesti Pohjois-Amerikan lounaisosissa ja Välimeren alueella. Kasvien teriö on ruukkumainen, ponnet lisäkkeellisiä ja hedelmä marja tai luumarja.

 5. Cassiopoideae Kron & Judd 
Alaheimon muodostaa yksi ainoa suku, liekovarpiot (Cassiope), jossa on 12 lajia sirkumboreaalisesti levinneinä. Niiden silmut ovat suomuttomia, kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa ja ovat riippuvia ja ponnet ovat lisäkkeellisiä.

 6. Ericoideae Link 
Kasveihin kuuluu myös epifyyttejä eli päällyskasveja. Lehdet voivat olla järjestyneet myös kierteisesti. Kukat ovat riippuvia tai pystyjä, joskus vastakohtaisia. Ponnet ovat tavallisesti lisäkkeettömiä. Kota on liiteluomainen.

Alaheimo käsittää 19 sukua ja 1790 lajia, joita on runsaiten Etelä-Afrikassa ja Kaakkois-Aasiassa saaristoineen. Alaheimo on yleinen myös pohjoisella pallonpuoliskolla ja Etelä-Amerikan länsi- ja eteläosissa. Runsaslajisin suku on alppiruusut (Rhododendron, 850 lajia), johon sisällytetään myös ennen omina sukuinaan pidetyt suvut Azalea (atsaleat), Ledum (suopursut), Menziesia (tiukupensaat) ja Tsusiophyllum. Kellokanervien (Erica) suvussa on ainakin 765 lajia.

 7. Harrimanelloideae Kron & Judd 
Alaheimon ainoa suku sammalvarpiot (Harrimanella) käsittää kaksi hajanaisesti sirkumboreaalisesti levinnyttä lajia, joiden lehdet ovat neulasmaisia ja ehytlaitaisia, kukat yksittäin lehtihangoissa ja riippuvia sekä ponnet kannuksellisia.

 8. Epacridoideae Sweet  
Kasvien lehdet ovat kuivuuteen sopeutuneita (kseromorfisia) ja teräväkärkisiä. Kukinto on joko lehtihankainen, tavallisesti tähkä, tai kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukat ovat usein riippuvia, ja niissä on viisi hedettä; heteenponnet ovat yksiteekaisia, avautuvat raoilla ja ovat lisäkkeettömiä. Teriö on jäljellä hedelmässä.

Alaheimossa on 35 sukua ja 545 lajia pääasiassa eteläisellä pallonpuoliskolla, erityisesti Australaasiassa ja Chilessä. Tribuksia ovat Prionoteae (kaksi yksilajista sukua Chilessä ja Tasmaniassa), Archerieae (yksi nelilajinen suku Australiassa, Tasmaniassa ja Uudessa-Seelannissa), Oligarrheneae (kolme sukua ja viisi lajia Australiassa), Cosmelieae (kolme sukua ja 27 lajia Lounais- ja Itä-Australiassa sekä Tasmaniassa, mm. Andersonia), Richeeae (kaksi sukua ja 68 lajia Australiassa, Uudessa-Kaledoniassa ja Uudessa-Seelannissa, mm. Dracophyllum), Epacrideae (viisi sukua, 55 lajia Itä-Australiassa ja Tasmaniassa, mm. Epacris) ja Styphelieae (noin 19 sukua Australiasta Kaakkois-Aasiaan ja Havaijille ulottuvalla alueella, mm. Leucopogon).

 9. Vaccinioideae Arn. 
Noin 20% lajeista on epifyyttejä. Kärkisilmu kuolee ja kasvu jatkuu hankasilmuista. Lehdet ovat ehyitä ja tavallisesti sulkasuonisia; niissä on toisinaan rauhasia. Kukinto on tavallisesti lehtihankainen ja kukat riippuvia. Kukkaperä on usein nivelikäs ja siinä on esilehtiä. Heteenponsissa on lisäkkeitä tai ne puuttuvat. Sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen, luotti tylppä. Hedelmä on tavallisesti kota, mutta myös marja.

Alaheimo kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla, Malaijien saaristossa, Keski- ja Etelä-Amerikan vuoristoissa, Australian Queenslandissa ja jokunen laji Afrikassa. Suurimmat suvut ovat puolukat (Vaccinium, 450 lajia), Agapetes (noin 400 lajia), salalit (Gaultheria, 240 lajia), Cavendishia (155 lajia), Dimorphanthera (noin 85 lajia), Psammisia (60 lajia), Thibaudia (60 lajia), Macleania (55 lajia) ja kruunumustikat (Gaylussacia, 50 lajia).

 Suvut 
Kanervakasveihin kuuluvat seuraavat suvut:

 Acrothamnus
 Acrotriche
 Agapetes
 Agarista – kiiltokanervat
 Agiortia
 Allotropa
 Andersonia
 Andromeda – suokukat, ainoa laji suokukka
 Androstoma
 Aniserica
 Anthopteropsis
 Anthopterus
 Arbutus – mansikkapuut
 Archeria
 Arctostaphylos – sianpuolukat
 Arctous – riekonmarjat
 Astroloma
 Bejaria
 Brachyloma
 Bryanthus
 Calluna – kanervat eli kangaskanervat, ainoa laji kanerva eli kangaskanerva
 Cassiope – liekovarpiot eli varpiot
 Cavendishia
 Ceratiola
 Ceratostema
 Chamaedaphne – vaiverot, ainoa laji vaivero
 Cheilotheca
 Chimaphila – sarjatalvikit
 Coleanthera
 Comarostaphylis
 Conostephium
 Corema – harakanmarjat
 Cosmelia
 Costera
 Craibiodendron
 Croninia
 Cyathodes
 Cyathopsis
 Daboecia – nummikanervat
 Decatoca
 Demosthenesia
 Didonica
 Dielsiodoxa

 Dimorphanthera
 Diogenesia
 Diplycosia
 Disterigma
 Dracophyllum
 Elliottia – koukkukukat
 Empetrum – variksenmarjat
 Enkianthus – kellopensaat
 Epacris
 Epigaea
 Eremotropa
 Erica – kellokanervat
 Eubotryoides
 Eubotrys
 Gaultheria – salalit
 Gaylussacia – kruunumustikat
 Gonocalyx
 Hemitomes
 Kalmia – kalmiat, sielikkö
 Kalmiopsis
 Lateropora
 Lebetanthus
 Ledothamnus
 Leptecophylla – korallikanervat
 Leucopogon
 Leucothoe – vititertut eli leukotit
 Lissanthe
 Lyonia – virpiot
 Lysinema
 Macleania
 Melichrus
 Moneses – tähtitalvikit, ainoa laji tähtitalvikki
 Monotoca
 Monotropa – aavepiiput (mäntykukat)
 Monotropastrum
 Monotropsis
 Montitega
 Mycerinus
 Needhamiella
 Notopora
 Oligarrhena
 Oreanthes
 Ornithostaphylos

 Orthaea
 Orthilia – nuokkutalvikit
 Oxydendrum – muikopuut
 Paphia
 Pellegrinia
 Pentachondra
 Periclesia
 Phyllodoce – kurjenkanervat
 Phyllothamnus
 Pieris – kellovaiverot
 Pityopus
 Planocarpa
 Pleuricospora
 Plutarchia
 Polyclita
 Prionotes
 Psammisia
 Pterospora – ruukkutertut, ainoa laji ruukkuterttu
 Pyrola – terttutalvikit eli talvikit
 Rhododendron – alppiruusut, atsaleat, suopursut
 Rhodothamnus
 Richea
 Rigiolepis
 Rusbya
 Sarcodes
 Satyria
 Semiramisia
 Siphonandra
 Sphenotoma
 Sphyrospermum
 Sprengelia
 Styphelia
 Tepuia
 Themistoclesia
 Thibaudia
 Trochocarpa
 Utleya
 Vaccinium – puolukat
 Woollsia
 Xylococcus
 Zenobia

Seuraavat suomeksi nimetyt suvut luokitellaan nykyisin muiden sukujen synonyymeiksi:
 tähkäkanerva (Bruckenthalia) → kellokanervat
 sammalvarpiot (Harrimanella) → liekovarpiot
 mäntykukat (Hypopitys) → aavepiiput
 pursut eli suopursut (Ledum) → alppiruusut
 sieliköt (Loiseleuria) → kalmiat
 tiukupensaat (Menziesia) → alppiruusut
 marjakanervat (Pernettya) → salalit

 Kuvia 

 Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Den virtuella floran: Ljungväxter 

*
Luokka:Kasviheimot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit