Litteä Maa

Litteä Maa on historiallinen näkemys, jonka mukaan Maa ei ole muodoltaan pallo, vaan litteä ja useiden käsitysten mukaan kupolimaisen taivaankannen kattama kappale. Tätä näkemystä pidettiin luonnollisena asiana useissa historiallisissa kulttuureissa kuten antiikin Kreikassa klassiseen kauteen saakka, Lähi-idän kulttuureissa hellenis­tiseen kauteen saakka, muinaisessa Intiassa Gupta-kauteen eli ajan­laskumme alku­aikoihin asti, Kiinassa 1600-luvulle saakka sekä aikanaan myös Amerikan alku­peräis­kulttuureissa."Heidän kosmografiansa, sikäli kuin sitä tunnemme, oli käytännössä yhtä tyyppiä valkoisen miehen ilmaantumiseen saakka. Borneon dajakkien käsitys voi antaa meille jonkin­laisen asiasta. He pitävät maata tasaisena pintana, kun taas taivas on kupoli, eräänlainen lasinen malja, joka peittää Maan ja koskettaa sitä horisontissa." Lucien Levy-Bruhl, Primitive Mentality (julkaissut Beacon, Bostin 1966), s. 353. "Yleinen alku­kantainen käsitys maan muodosta ... [on] litteä ja pyöreä, ja sen yläpuolella ajatellaan
olevan ylös­alaisen maljan muotoinen kiinteä taivaankansi."  H. B. Alexander, The Mythology of All Races 10: North American (julkaissut. New York: Cooper Square, 1964) 249.

Käsitys, että Maa on pallon muotoinen, syntyi antiikin kreikkalaisen tähti­tieteen kehityksen myötä. Antiikin kreikkalaisen tähtitieteen tunnetun kehityksen aloitti Pythagoras 500-luvulla eaa., mutta tämän jälkeenkin useimmat esi­sokraattiset filosofit pitivät edelleen kiinni litteän Maan mallista. Aristoteles hyväksyi käsityksen pallo­maisesta Maasta kokemukseen pohjaten noin vuonna 330 eaa., jonka jälkeen käsitys Maan pallonmaisesta muodosta alkoi pikku hiljaa levitä myös hellenistisen maailman ulko­puolelle.Kreikkalaisen käsityksen jatkuvuudeta roomalaisessa ja keskiaikaisessa kristillisessä ajattelussa:
Reinhard Krüger: Materialien und Dokumente zur mittelalterlichen Erdkugeltheorie von der Spätantike bis zur Kolumbusfahrt (1492)Kreikkalaisen käsityksen välittömästä omaksumisesta islamin piirissä: Ragep, F. Jamil: "Astronomy", in: Krämer, Gudrun (ed.) ym.: Encyclopaedia of Islam, THREE, Brill 2010, ei sivunumeroitaSuorasta omaksumisesta Intiassa: David Pingree: "History of Mathematical Astronomy in India", Dictionary of Scientific Biography, Vol. 15 (1978), s. 533−633 (554f.); Glick, Thomas F., Livesey, Steven John, Wallis, Faith (eds.): "Medieval Science, Technology, and Medicine: An Encyclopedia", Routledge, New York 2005, , p. 463Omaksumisesta Kiinassa eurooppalaisen tieteen vaikutuksesta: Jean-Claude Martzloff, "Space and Time in Chinese Texts of Astronomy and of Mathematical Astronomy in the Seventeenth and Eighteenth Centuries" , Chinese Science 11 (1993-94): 66-92 (69) and Christopher Cullen, "A Chinese Eratosthenes of the Flat Earth: A Study of a Fragment of Cosmology in Huai Nan tzu 淮 南 子", Bulletin of the School of Oriental and African Studies, Vol. 39, No. 1 (1976), pp. 106-127 (107)

Litteän maan myytiksi kutsutaan usein käsitystä, jonka mukaan lähes kaikki ihmiset Euroopassa, useimmat oppineetkin, olisivat vielä Kristoffer Kolumbuksen aikana pitäneet Maata litteänä, ja että vasta Kolumbuksen matkat olisivat muuttaneet heidän käsityksensä. Vuonna 1945 brittiläinen Historical Association listasi tämän käsityksen toiseksi kahdestakymmenestä historiallisesta väärinkäsityksestä.

Historiallinen kehitys

Uskomus litteään maahan esiintyy ihmiskunnan vanhimmissa kirjoituksissa. Varhaisen Mesopotamian ajattelun mukaan maailma oli litteä kiekko, joka kellui valta­meressä. Tämä näkemys on vallalla myös varhaisissa kreikkalaisissa kartoissa. 

 Muinainen Lähi-itä 

Varhaisessa egyptiläisessäH. and H. A. Frankfort, J. A. Wilson, and T. Jacobsen, Before Philosophy (Baltimore: Penguin, 1949) 54. ja babylonialaisessa myyttisessä ajattelussa maailmaa pidettiin litteänä levynä, joka kellui valta­meressä. Saman­lainen malli esiintyy Kreikassa Homeroksen eepoksissa, joiden mukaan "Okeanos, ympyrämäistä maata ympäröivä personi­fioitu vesi­massa, on siittänyt kaiken elämän ja mahdollisesti kaikki jumalat." 

Juutalaisilla käsitys maan litteydestä esiintyi sekä raamatullisina aikoina että niiden jälkeen. Midrašin ja Talmudin tavoin myöskään Targum ei pidä Maata pallomaisena, jonka ympäri aurinko kiertäisi 24 tunnissa, vaan "litteänä maalevynä, jonka yläpuolella Aurinko tekee puoli­ympyrän muotoisen kierroksen 12 tunnissa."
Myös Raamatun luomiskertomus voidaan tulkita niin, että Maa oli vedessä kelluva kiekko. Juutalaisen käsityksen mukaan vuoret kannattelivat taivaan­kantta, jonka yläpuolella oli vettä. Sadevesi tuli taivaan­kannen reikien läpi, taivaan­kanteen olivat asetetut myös aurinko ja tähdet. Browning, W.R.F. Dictionary of the Bible. (Oxford: Oxford University Press, 1996) 

Pyramidi­teksteistä ja Kuolleiden kirjasta ilmenee, että egyptiläisen käsityksen mukaan Nun, valtameri, oli pyöreä vesi­massa, joka ympäröi kuivaa maata tai saaria (nbwt, ja muistutti täten oleellisesti muita muinaisen Lähi-idän käsityksiä ympyrä­mäisestä, veden ympäröimästä maasta.Pyramid Texts, Utterance 366, 629a-629c: "Behold, thou art great and round like the Great Round; Behold, thou are bent around, and art round like the Circle which encircles the nbwt; Behold, thou art round and great like the Great Circle which sets."(Faulkner 1969, 120)Ancient Near Eastern Texts, Pritchard, 1969, p.374.Coffin Texts, Spell 714.

Klassinen maailma

Runoilijat
Sekä Homeroksen IliaanHomeros: Ilias, 28. 606. että Hesiodoksen nimiin laitetun Herakleen kilvenPseudo-Hesiodos: Herakleen kilpi, 314-316 mukaan Akhilleuksen kilvessä oli kuvattuna senaikaisen käsityksen mukainen litteä maa.
The shield of Achilles and the poetics of ekphrasis, Andrew Sprague Becker, Rowman & Littlefield, 1995, p.148.Klassisen filologian emeritus­professori Mark W. Edwars toteaa teoksessaan The Iliad. A Commentary (1991, s. 231) litteästä maakiekosta Homeroksen Iliaassa: Okeanos...ympäröi kilven kuvia ja litteää maakiekkoa, josta miehet ja naiset hankkivat elantonsa." Lainaus Andrew Spraque Beckerin teoksessa The shield of Achilles and the poetics of ekphrasis, Rowman & Littlefield, 195, s. 148
Tämä runollinen perimätieto maata ympäröivästä merestä, Okeanoksesta ja litteästä kiekosta esiintyy myös kyproslaisella StasinuksellaStasinuksen teos Cypria tunnetaan vain katkelmina, joissa esiintyvät "syvä ja pyörteinen Okeanos" ja käsitys, että maa on litteä ja sillä on äärimmäiset rajat. Nämä lainaukset ovat säilyneet Ahtenaeuksen teoksessa Deipnosophistae, VIII, 334B. MimnermosMimnermos, frg. 11, AristofanesAristofanes: Seistemän Thebaa vastaan, säe 305Aristofanes: Sidottu Prometheus, 1, 136; 530; 665) ja Apollonios RhodoslainenApollonius Rhodius: Argonautica kertovat myös tarkempia yksityis­kohtia tuohon aikaan yleisistä käsityksistä.

Homeroksen kuvaus litteän maan kosmografiasta Akhilleuksen kilvessä toistui paljon myöhemmin Quintus Smyrnalaisen teoksessa Posthomerica, jossa jatketaan kertomusta Troijan sodasta.Quintus Smyrnalainen: Posthomerica, v. 14

Filosofit
John Mansley Robinson, An Introduction to Early Greek Philosophy, Houghton and Mifflin, 1968.

Useat esisokraattiset filosofit uskoivat, että maailma oli litteä. Tätä mieltä olivat useiden lähteiden mukaan Thales (noin 550 eaa.)The Physical World of the Greeks, Samuel Sambursky, Princeton University Press (August 1987), p. 12, Leukippos (n. 440 eaa.) ja Aristoteleen mukaan myös Demokritos (n. 460-370 eaa.)Aristoteles, De Caelo, 294b13–21

Thales ajatteli, että litteä maa kellui vedessä puupalan tavoin.Aristoteles, De Caelo, II. 13. 3; 294a 28: 
"Monet muut sanovat, että maa lepää veden päällä. Tämä... on vanhin teoria, joka on säilynyt, ja sitä pidetään Thales Miletholaisen esittämänä" Anaksimandroksen (n. 550 eaa.) Maa oli lyhyen ja litteän sylinterin muotoinen. Anaksimandroksen mukaansa Maa pysyi vakaana, koska se oli yhtä etäällä kaikista muista kohteista.Hippolytus: Refutation of all Heresies, i. 6 (Plut., Strom. 2 ; Dox. 579). Miletoslaisen Anaksimeneen mukaan maa oli litteä ja ratsasti ilmassa, ja samaan tapaan aurinko, kuu ja muut taivaankappaleet, jotka kaikki ovat tulisia, ratsastavat ilmassa litteytensä vuoksi.
Hippolytus, Refutation of all Heresies, i. 7; Cf. Aristotle, De Caelo, 294b13-21 
Ksenofanes Kolofonilainen (noin 500 eaa.) piti myös maata litteänä ja katsoi sen koskettavan yläpuoleltaan ilmaa ja ulottuvan alapuoleltaan äärettömän syvälle.Xenophanes DK 21B28, lainaus teoksessa Introduction to Aratus 4

Käsitys maan litteydestä vallitsi 400-luvulle saakka eaa. Myös AnaksagorasDiogenes Laertius, ii. 8 ja hänen oppilaansa Arkhelaos pitivät Maata litteänä, joskin Arkhelaosin mukaan Maa oli keskeltä hieman kovertunut lautasen tavoin. Tällä tavoin hän selitti sen, että Aurinko ei nouse ja laske kaikkialla maailmassa samaan aikaan.Hippolytus, Refutation of all Heresies, i. 9

Historioitsijat
Hekataios Miletoslainen uskoi, että Maa oli litteä ja veden ympäröimä.FGrH F 18a. Herodotos piti historiateoksessaan naurettavana käsitystä, että vesi ympäröi maailmaa, joskin useat tutkijat ovat sitä mieltä, että Herodotos kuitenkin uskoi maan olevan litteä, päätellen siitä, että hän kirjoittaa "maan ääristä" ja "laidoista".The history of Herodotus, George Rawlinson, Appleton and company, 1889, p. 409

Muinainen Intia
Varhaishistorian aikoina Intiassa oli vallalla kosmologinen käsitys, jonka mukaan Maa oli kiekko, jossa neljä maanosaa oli ryhmittynyt keskusvuoren, Merun ympärille samaan tapaan kuin kukan terälehdet. Maanosien ulkopuolelta niitä ympäröi valtameri. Käsitystä kehittävät edelleen jainalainen ja buddhalainen kosmologia, joiden mukaan kosmos oli valtavan suuri, pienen planeettakunnan laajuinen tasainen valtameren peittämä ja vuoristojen ympäröivä levy, johon manteret olivat sijoittuneet
pieninä saarina.

Pohjoismainen ja germaaninen käsitys

Varhaishistorian pohjois­maiset ja germaaniset kansat uskoivat litteän maan kosmografiaan, jossa maata ympäröi valta­meri ja jossa keskellä maata oli maailmanpylväs (Irminsull) tai maailman­puu (Yggdrasil). Pohjois­maisen usko­muksen mukaan maata ympä­röi­vässä valta­meressä istui Jormungandr-niminen käärme.
Yksi varhaisimmista kirjallista viittauksista maata ympäröivään vesi­käärmeeseen on 800-luvulla eläneen Bragi Boddasonin teoksessa Ragnarsdrápa (XIV) Pohjoismaisessa, Gylfaginningissa (VIII) säilyneessä luomis­kertomuksessa sanotaan, että maailman luomisen aikana maata renkaan tapaan ympäröiväksi asetettiin ylipääsemätön meri:

Muinainen Japani
Nihonshokin kronikan ensimmäinen kappale kuvaa muinaista japanilaista käsitystä, että Maa on litteä ja että kuiva maa kellui vedessä "kuin öljy":

{{lainaus|Niinpä sanotaan, että kun maailmaa alettiin'''' luoda, maa-aine, josta maa koostuu, kellui tavalla, jota voitaisiin verrata kalan kellumiseen sen urheillessa veden pinnalla...
...Vanhoina aikoina, jolloin maa oli nuori, se kellui ikään kuin se olisi ollut kelluvaa öljyä. Siihen aikaan maa tuotti yhtä asiaa, kaislan verson muotoista, kun se alkaa versoa.Nihingi, I}}

Muinainen Kiina
Varhaishistorian Kiinassa vallitseva käsitys oli, että Maa on litteä ja neliön muotoinen, kun taas taivas oli pyöreä.
Needham, Joseph (1986). Science and Civilization in China: Volume 3. Taipei: Caves Books, Ltd. pp. 498.. Tätä käsitystä ei juuri kyseen­alaistettu, ennen kuin eurooppalainen tähtitiede tuli maassa tunnetuksi 1600-luvulla.Christopher Cullen, "Joseph Needham on Chinese Astronomy", Past and Present, No. 87. (May 1980), pp. 39-53 (42 & 49)Christopher Cullen, "A Chinese Eratosthenes of the Flat Earth: A Study of a Fragment of Cosmology in Huai Nan tzu 淮 南 子", Bulletin of the School of Oriental and African Studies, Vol. 39, No. 1 (1976), pp. 106-127 (107-109)
Englantilainen sinologi Cullen korostaa, että vanhassa kiinalaisessa tähti­tieteessä ei tunnettu Maan pallon­muotoa:

Kiinalaisten käsitys Maan muodosta pysyi lähes muuttu­matto­mana vanhimmista ajoista siihen saakka, kunnes he ensimmäisen kerran joutuivat tekemisiin modernin tieteen kanssa 1600-luvun jesuiittalähetyssaarnaajien välityksellä. Taivas oli vaihtelevasti kuvattu maan yllä olevan sateen­varjon kaltaiseksi (Kai Tian -teoria) tai sitä ympäröivän pallon muotoiseksi (Hun Tian -teoria) taikka aineettomaksi, jolloin taivaan­kappaleet liikkuisivat vapaasti (Hsúan yeh -teoria), mutta maata pidettiin aina litteänä, joskin ehkä reunoiltaan ulos pullistuvana.
Christopher Cullen, "A Chinese Eratosthenes of the Flat Earth: A Study of a Fragment of Cosmology in Huai Nan tzu 淮 南 子", Bulletin of the School of Oriental and African Studies, Vol. 39, No. 1 (1976), pp. 106-127 (107)

Kiinalaiset tähtitieteilijät kuten Zhang Heng (78–139) käyttivät usein munaa pyöreän taivaan vertauskuvana:
 Taivaat ovat kuin kananmuna ja yhtä pyöreitä kuin varsijousen luoti; maa on kuin munan ruskuainen sen keskellä.

Kaarevan munan käyttö vertauskuvana on saanut jotkut nykyiset histori­oitsi­jat, erityisesti Joseph Needhamin, esittämään, että kiinalaiset tähti­tieteilijät kuitenkin olivat perillä maan pallo­maisuudesta. Muna­vertauksen tarkoituksena oli kuitenkin lähinnä kuvata Maan sijaintia taivaaseen nähden, ei sen muotoa.

Kuten teoksessa Huai Nan Zu huomautetaanNeedhan p225, toisella vuosisadalla eaa. kiinalaiset tähtitieteilijät yrittivät mitata Auringon etäisyyden soveltamalla oleellisesti samaa menettelyä, jolla Eratosthenes oli määrittänyt maapallon ympärysmitan. Olettamalla, että maa oli litteä, he päätyivät arvioon 100 00 Li-yksikköä, mikä on noin kolme suuruusluokkaa liian pieni arvo.

Maan pallonmuodon tunnetuksi tuleminen
Antiikin Kreikka

On oletettu, että meren­kulkijat tarjoisivat ensimmäiset havaintoihin perustuvat todisteet siitä, ettei Maa ole litteä.Hugh Thurston, Early Astronomy, (New York: Springer-Verlag), p. 118. . Koska kreikkalaiset olivat meren­kulkija­kansaa, niin heidän oli helpompi omaksua tämä käsitys kuin esimerkiksi kiinalaisten, joiden kosmologia perustui kiinteästi maahan.

Pythagoraan (600-luku eaa.) on sanottu usein olleen ensimmäinen maapallo-näkemyksen kannattaja, joskin monet esisokraattiset pythagoralaiset uskoivat litteään maahan. 

Aristoteles piti fysikaalisen teoriansa ja havaintojen perusteella jo varmana, että Maa oli pallomainen.
 Eratostheneen (300-luku eaa.) tiedetään varmuudella päätelleen maan pallomaisen muodon ja laskeneen sen ympärysmitan hyvin tarkasti yksinkertaisella menetelmällä.

Ensimmäisellä vuosisadalla ajanlaskun alettua käsitys maan pallomuodosta oli länsimaisessa kulttuurissa jo yleisesti hyväksytty. Ptolemaios (90-168) piirsi kuuluisat karttansa pallomaisen maan mukaisiksi ja teki niihin leveys- ja pituuspiirit. Hänen kirjoituksensa olivat perusta Euroopan tähtitieteelle läpi keskiajan, joskin myöhäisantiikissa ja varhaiskeskiajalla (noin 300-600 luvuilla) esitettiin myös näkemyksiä litteän maan puolesta. Nykyään usein virheellisesti luullaan, että keskiajalla uskottiin litteään maahan.

 Keskiajan Eurooppa 

Myös keskiajalla kristityt teologit hyväksyivät yleensä ilomielin käsityksen maan pallon­muotoi­suu­desta. Heidän mukaansa pallo oli muoto, joka oli lähimpänä täydellisyyttä, joten Jumalan oli luodessaan maan täytynyt antaa sille tämä muoto.Salvator mundi tarkoittaa keskiaikaista maalausta tai veistosta, jossa Jeesus pitää käsissään palloa, joka symboloi Maata. Myös valtakunnanomena symboloi maailmaaa, ja se on jaettu vanteilla kolmeen osaan - Eurooppaan, Aasiaan, ja Afrikkaan.

 Intia 
Myös Intiassa oppi maan pallon­muodosta tuli yleisesti hyväksytyksi ajan­laskumme ensimmäisten vuosisatojen aikana, kun tietämys kreikkalaisesta tähti­tieteestä levisi sinne saakka.David Pingree: "History of Mathematical Astronomy in India", Dictionary of Scientific Biography, Vol. 15 (1978), pp. 533−633 (554f.)Glick, Thomas F., Livesey, Steven John, Wallis, Faith (eds.): "Medieval Science, Technology, and Medicine: An Encyclopedia", Routledge, New York 2005, , p. 463 
Edistykselliset intialaiset tähtitieteilijät hyökkäsivät ankarasti maassa vallinneita perinteisiä käsityksiä vastaan, hylkäsivät osan niistä ja tekivät yrityksiä uuden paradigman omaksumiseksi. Niinpä nekin heistä, jotka pitivät maata litteänä, pitivät sen ympärysmittaa yhtä pitkänä kuin kreikkalaiset olivat päätelleet päiväntasaajan olevan.

Nykyaika

 Litteän maan myytti historiallisena väärinkäsityksenä 

Vuonna 1945 Historical Association listasi pamfletissaan kaksikymmentä tavallista historiaa koskevaa virheellistä käsitystä. Niiden joukossa toisena oli käsitys "Kolumbuksesta ja litteästä maasta".

Tämä käsitys on esiintynyt joissakin yleisesti käytetyissä oppikirjoissakin. Esimerkiksi Thomas A. Baileyn teoksen The American Pageant vanhemmissa painoksissa sanotaan: "Kolumbuksen taikauskoiset merimiehet  ... tulivat suuremmassa määrin kapinanhaluisiksi...koska he pelkäsivät purjehtivansa maailman reunan yli"; kuitenkaan historiallisissa lähteissä ei ole tällaista mainintaa.James. W. Loewen, Lies My Teacher Told Me: Everything Your American History Textbook Got Wrong, (Touchstone Books, 1996), p. 56 Todelli­suudessa meri­miehet olivat kuitenkin toden­näköisesti ensimmäisiä, jotka tunsivat Maan kaarevuuden joka­päiväisten havaintojensa perusteella, esimerkiksi nähdessään, kuinka vuoristot katoavat horisontin alapuolelle purjeh­dittaessa kauas rannikosta.

Jotkut nykyiset tutkijat katsovat, että jotkut 1800-luvulla hyvin vaikutus­valtaiset historioitsijat kuten Andrew Dickson White olivat ensimmäisiä, jotka väittivät keski­ajan kristittyjen uskoneen litteään maahan. Sen sijaan 1900-luvun loppu­puolella esimerkiksi historioitsija ja uskonto­tieteilijä Jeffrey Burton Russell on väittänyt, että Whiten ja muiden väitteet keski­aikaisten kristittyjen käsityksistä ovat virheellisiä. Tämän he ovat osoittaneet sitaateilla teologisista kirjoituksista useiden vuosi­satojen ajalta ja yrittäneet tehdä päätelmiä myös Whiten ja muiden samoja käsityksiä levittäneiden motiiveista.

Russellin mukaan se yleinen väärinkäsitys, että ihmiset ennen suurten löytö­retkien aikaa uskoivat litteään maahan, tuli kansan­omaiseksi sen jälkeen, kun Washington Irving vuonna 1828 julkaisi teoksensa A History of the Life and Voyages of Christopher Columbus. Vaikka jotkin väitteet, joita Irvingin mukaan olisi Kolumbusta vastaan esitetty, esiintyivät kirjallisuudessa jo pian Kolumbuksen kuoleman jälkeen,
niissä ei mainita kenenkään väittäneen maata litteäksi, eikä ennen Irvingiä kukaan ole väittänytkään heidän olleen sitä mieltä. Nykyiset historioitsijat ovatkin päätelleet, että Irving keksi tämän itse.

Ainoa Kolumbuksen aikalainen, jonka tiedetään olleen toista mieltä, oli Lateraani­kirkon kaniikki Zacharia Roomassa vuonna 1496. Teoksensa luvussa "Että maa ei ole pyöreä" hän esittää, että "väittäessään maata pyöreäksi Ptolemaios ja Plinius eivät pystyneet esittämään mitään todisteita, vaan he esittivät käsityksensä pelkästään järkeilyn perusteella.", lainaus teoksessa  Huomattavaa on, että vain runsaat kaksikymmentä vuotta Kolumbuksen jälkeen, vuonna 1514, Kopernikus hylkäsi litteän maan ajatuksen kahdella lauseella ja totesi, että löytääkseen sille kannattajia hänen oli palattava Kreikan varhais­kauteen saakka, joskin hän näki enemmän vaivaa osoittaakseen, että muut senaikaiset käsitykset olivat virhe­päätelmiä ja että maa oli pallon muotoinen."Sen vuoksi maa ei ole litteä, kuten Empedokles ja Anaximenes ajattelivat".  Itse asiassa 1490-luvulla ei kiistelty maan muodosta vaan sen koosta sekä Aasian itärannikon sijainnista.

 Nykyaikaiset litteän maan kannattajat 
Litteän Maan teorialle on alkanut länsimaissa kehittyä kannatusta nykyaikanakin.

1800-luvulla brittiläinen Samuel Rowbotham herätti jälleen henkiin teorian Maan litteästä muodosta. Isosta-Britanniasta saikin alkunsa Samuel Shentonin perustama Flat Earth Society, jonka oppeja teki sittemmin Yhdysvalloissa tunnetuksi sen kalifornialainen puheenjohtaja Charles K. Johnson (k. 2001). Toinen tunnettu litteän maan puolestapuhuja oli 1900-luvun alussa yhdysvaltalainen Wilbur Glenn Voliva. Yksittäisten raamatunkohtien väitetään vapaa-ajattelijoiden mukaan puhuvan maan litteyden puolesta, mutta apologeetat selittävät useimpien jakeiden tarkoittavan maan olevan pallon muotoinen.Litteä maa Raamatussa Raamatun primitiivinen maailmankuva

 Katso myös 
Ontto maa

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 


 Aiheesta muualla 

 Mahlamäki, Tiina: Uskottiinko keskiajalla litteään maahan?  Kirja-arvostelu teoksesta Numbers, Ronald. L (toim.): Galileo tyrmässä ja muita myyttejä tieteestä ja uskonnosta. Kirjapaja, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja 20.4.2015.)
 Kojonen, Rope: Litteän maan myytti: Tapauskertomus uskonnon ja luonnontieteen historiasta. Tieteessä tapahtuu.'' Vol. 29. No. 3. 2011.
 Kangasniemi, Tuomas; Litteän maan myytti: Keskiajan kirkko tiesi maan palloksi viimeistään 700 vuotta ennen Kolumbusta. Areiopagi.fi. 18.2.2014

Luokka:Maantieteen historia
Luokka:Vanhentuneet tieteelliset teoriat