Einsteinium

Einsteinium on alkuaine numero 99, ja sen kemiallinen merkki on Es () sekä CAS-numero 7429-92-7. Yhdysvaltalainen tutkijaryhmä löysi sen samoin kuin fermiuminkin Eniwetokin vetypommiräjäytyksen jälkeen vuonna 1952, mutta turvallisuussyistä tietoa salattiin aina kesään 1955 asti. Tutkijat päättivät nimetä alkuaineen einsteiniumiksi kunnianosoituksena samana vuonna kuolleelle Albert Einsteinille. Kyseistä alkuainetta voidaan valmistaa muun muassa hiukkaskiihdyttimissä säteilyttämällä erästä uraanin isotooppia typpi-ioneilla. Punnittavia määriä einsteiniumia saatiin ensi kerran tuotettua vuonna 1961, aluksi vain 0,01 µgHaire s. 1577–1578. Pysyvimmän isotoopin (252Es) puoliintumisaika on noin 472 päivää.Audi, G., Bersillon, O., Blachot, J. & Wapstra, A. H. (2003): The Nubase2003 evaluation of nuclear and decay properties.  Nuclear Physics A 729, s. 3–128.

Toistaiseksi einsteiniumille ei ole keksitty mitään kaupallista tai tieteellistä käyttötarkoitusta puhtaan perustutkimuksen ulkopuolella.

 Kemialliset ominaisuudet 
Vain muutamia einsteiniumyhdisteitä on valmistettu. Einsteiniumin kemian selvittämistä vaikeuttaa syntetisoinnin hankaluus ja radioaktiivisuuden aiheuttama nopea hajoaminen sekä lämmöntuotto. Kuten kaikki aktinoidit, einsteinium on sangen reaktiivista ainetta. Ensimmäisten yhdisteiden joukossa opittiin tuntemaan einsteiniumoksidi (Es2O3) ja einsteiniumin halidit. Kiderakenne tunnetaan yhdisteille EsCl3, EsOCl, Es2O3, EsBr3 ja EsI3.Haire, s. 1594–1603

Einsteinium esiintyy yleensä hapetusluvulla +III, varsinkin kiinteissä yhdisteissä ja liuoksissa. Toisin kuin useimmilla muilla aktinoideilla, sillä on lisäksi hapetusluvun +II yhdisteitä, varsinkin kiinteässä olomuodossa. Hapetusluku +IV on ennustettu, mutta näiden yhdisteiden olemassaolo on epävarmaa.Haire, s. 1578

 Isotoopit 
Einsteiniumin kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia. Sen pitkäikäisin isotooppi on 252Es (puoliintumisaika 472 päivää), mutta tämän valmistaminen on vaikeaa. Yleensä einsteiniumin kemiallisia tai fysikaalisia ominaisuuksia tutkittaessa käytetään isotooppeja 253Es ja 254Es.
 Isotooppi  Puoliintumisaika  Hajoamistyyppi 241Es  8 s  α 242Es  13,5 s  α 243Es  21 s  α 244Es  37 s  EC (96%), α (~4%) 245Es  1,1 min  EC (60%), α (~40%) 246Es  7,7 min  EC (90%), α (10%) 247Es  4,55 min  EC (~93%), α (~7%) 248Es  27 min  EC (99,7%), α (~0,3%) 249Es  1,7 h  EC (99,4%), α (~0,57%) 250m*Es  8,6 h  EC 250m*Es  2,22 h  EC 251Es  33 h  EC (99,5%), α (~0,49%) 252Es  472 d  α (78%), EC (22%) 253Es  20,47 d  α, SF 254Es  275,7 d  α, SF 254mEs  39,3 h  β− (99,6 %), α (0,33%), EC (0,08%), SF 255Es  39,8 d  β− (92,0 %), α (8,0%), SF (4·10-3%) 256m*Es  25,4 min  β− 256m*Es  ~7,6 h  β−
Lähde:Haire s. 1581  
EC = Elektronisieppaus 
SF = Spontaani fissio 
α = Alfahajoaminen 
β+ = Beeta-plus-hajoaminen 
β− = Beeta-miinus-hajoaminen 
IT = Isomeerinen transitio 
m = Välitila tai virittynyt atomi 
m* = Ei tiedetä, onko välitila tai virittynyt atomi vaiko perustila

 Lähteet 


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 PubChem: Einsteinium 
 Periodictable: Einsteinium 
 Mindat: The Mineralogy of Einsteinium 
 The Royal Society of Chemistry (RSC): Einsteinium 

Luokka:Alkuaineet