Metallica

Metallica on yhdysvaltalainen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka laulaja ja kitaristi James Hetfield ja rumpali Lars Ulrich perustivat Kalifornian Los Angelesissa vuonna 1981. Nopeatempoisesta ja raskaasta musiikistaan kuuluisa Metallica on yksi metallimusiikin merkittävimmistä yhtyeistä kautta aikain, ja se on Megadethin, Slayerin ja Anthraxin ohella tunnettu eräänä thrash metal -genren ”neljästä suuresta” yhtyeestä. Yhtyeessä sen perustamisesta alkaen mukana olleiden kitaristi-laulaja James Hetfieldin ja rumpali Lars Ulrichin lisäksi Metallican kokoonpanoon lukeutuvat vuodesta 1983 yhtyeessä soittanut soolokitaristi Kirk Hammett ja vuonna 2003 yhtyeeseen liittynyt basisti Robert Trujillo.McIver 2005, s. 303. 

Etenkin yhtyeen viisi ensimmäistä albumia ovat saaneet kriitikoiden arvostusta. Metallican kolmatta albumia Master of Puppets (1986) on pidetty eräänä vaikutusvaltaisimmista thrash metal -albumeista. Viidennellä albumillaan Metallica (1991) yhtye siirtyi musiikillisesti lähemmäs valtavirran heavy metalia.McIver 2005, s. 248. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Master of Puppets”, ”One”, ”Enter Sandman” ja ”Nothing Else Matters”. Metallica on julkaissut yksitoista studioalbumia, joista viimeisin on huhtikuussa 2023 julkaistu 72 Seasons.

Black Albumina tunnettua Metallicaa on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta. Yhdysvalloissa, jossa Metallica on myynyt yli 73 miljoonaa albumia, yhtyeen kuusi viimeisintä studioalbumia on debytoinut Billboard 200 -albumilistan ykköspaikalla. Maailmanlaajuisesti Metallica on myynyt yli 130 miljoonaa albumia, mikä tekee yhtyeestä yhden kaikkien aikojen menestyneimmistä musiikkiartisteista. Yhtye on saanut Grammy-palkinnon yhdeksän kertaa. Vuonna 2009 yhtye valittiin Rock and Roll Hall of Fameen.

 Historia 

 Alkuvuodet (1981–1983) 

pienois|vasen|Metallican rytmikitaristi, laulaja ja pääasiallinen sanoittaja James Hetfield vuonna 2007.
Vuoden 1981 kesällä rumpali Lars Ulrich tapasi Leather Charm -yhtyeen kitaristin James Hetfieldin. Ulrichin koesoitto Hetfieldin, Hugh Tannerin ja Ron McGovneyn yhtyeelle ei kuitenkaan ollut menestys.McIver 2004, s. 42. Myöhemmin Ulrich otti Hetfieldiin yhteyttä saatuaan Brian Slagelilta luvan julkaista yhden kappaleen Slagelin kokoelma-albumilla Metal Massacre. Hetfield suostui ja huomasi että Ulrichin rumpalintaidot olivat kehittyneet. He nauhoittivat Leather Charmin aikaisen kappaleen ”Hit The Lights”, johon Hetfield soitti kitarat sekä lauloi ja Ulrich soitti rummut. Kappale tarvitsi vielä soolokitaristia. Lehti-ilmoitukset toivat ehdokkaiksi Lloyd Grantin ja Dave Mustainen.McIver 2005, s. 58-59. Lloydin soittama soolo päätyi nauhalle, mutta Mustaine sai paikan Metallican toisena kitaristina. Metallican ensimmäinen kappale julkaistiin Metal Massacre -kokoelmalla. Myöhemmät levyn painokset sisälsivät uudelleennauhoitetun version ”Hit The Lightsista”, jossa soolokitaristina oli Mustaine ja basistina Ron McGovney.McIver 2004, s. 55–56.

McGovney oli tyytymätön muun yhtyeen juopotteluun ja ilmoitti eroavansa. Yhtye alkoi suostutella Trauma-yhtyeen basistia Cliff Burtonia liittymään Metallicaan.McIver 2005. Burtonin ehtona oli, ettei hänen tarvitsisi jättää ystäviään ja perhettään San Franciscossa. Metallican jäsenet muuttivat San Franciscoon ja joulukuussa 1982 yhtyeen basistiksi tuli Cliff Burton. Yhtye ei kokenut glam rock -henkistä Los Angelesia heille sopivaksi ympäristöksi. Hetfield ja Ulrich pitivät Burtonin soittotyylistä ja lavaesiintymisestä: ”Tuntui kuin lavalla olisi soittanut soolokitaristin sijaan soolobasisti.”McIver 2005. Burton puolestaan piti Metallican aggressiivisesta ja konstailemattomasta tyylistä.Christe 2006, s. 114.

Keväällä 1983 yhtye lähti New Yorkiin levyttämään esikoisalbumiaan. Tällä matkalla muu yhtye päätti, että Mustainelle oli saatava seuraaja. New Yorkissa he parin konsertin jälkeen erottivat Mustainen ja ottivat tilalle Exodus-yhtyeen Kirk Hammettin.Christe 2006, s. 114–115.

 Kill ’Em All ja Ride the Lightning (1983–1984) 

Vuonna 1983 julkaistiin yhtyeen esikoisalbumi Kill ’Em All. Megaforce Recordsin Yhdysvalloissa ja Music For Nationsin Euroopassa julkaisema albumi ei aluksi ollut kaupallinen menestys, mutta se kasvatti Metallican fanikuntaa ja nousi vuonna 1987 uusintajulkaisun myötä Billboard 200 -listalla sijalle 120.Allmusic.  Kill ’Em Allilta julkaistiin kaksi singleä, ”Whiplash” ja ”Jump in the Fire”. Albumin julkaisun myötä yhtye teki kiertueen Yhdysvalloissa.

Toinen albumi Ride the Lightning julkaistiin 1984, jolta singlejulkaisut ”For Whom the Bell Tolls”, yhtyeen ensimmäinen balladi ”Fade to Black” ja ”Creeping Death” nousivat hiteiksi. Albumi oli edellistä melodisempi ja musiikillisesti entistä kunnianhimoisempi.McIver 2005. Ride the Lightning sijoittui Billboard 200-listalla parhaimmillaan sijalle 100.

 Master of Puppets ja Cliff Burtonin kuolema (1985–1987) 

Vuoden 1985 lopulla valmistui yhtyeen kolmas albumi Master of Puppets, joka julkaistiin 3. maaliskuuta 1986. Albumi oli metallimusiikin piireissä suuri menestys, vaikka siltä ei julkaistu yhtään singleä. Etenkin kappaleet ”Battery”, ”Welcome Home (Sanitarium)”, instrumentaali ”Orion” ja varsinkin albumin nimikkokappale ”Master of Puppets” muodostuivat klassikoiksi.

Albumi sijoittui Billboard 200-listalla korkeimmillaan sijalle 29 ja se pysyi listalla 72 viikkoa. Albumille myönnettiin kultalevy 4. marraskuuta 1986 ja kuusinkertainen platinalevy vuonna 2003. Monet kriitikot, kuten Allmusic.comin Steve Huey pitävät albumia ”kaikkien aikojen parhaana heavy metal -albumina”. Albumin julkaisun jälkeen Metallica kiersi Ozzy Osbournen kanssa Yhdysvaltoja.

pienois|pysty|vasen|Burtonin muistokivi lähellä onnettomuuspaikkaa.
Kesän 1986 Euroopan kiertueella Metallica esiintyi Pihtiputaalla Saapasjalkarockissa, jonne yhtye kuljetettiin aikatauluongelmien vuoksi yksityiskoneella Saksasta. Paria kuukautta myöhemmin Ruotsissa yhtyeen kiertuebussi ajautui ojaan Dörarpissa kuljettajan menetettyä bussin hallinnan. Onnettomuudessa bussi kaatui Burtonin päälle ja hän kuoli heti.McIver, s. 209. Selvittämättä on jäänyt, oliko kuljettaja alkoholin vaikutuksen alaisena tai oliko onnettomuuden syynä musta jää. Muu yhtye selvisi tapahtuneesta ilman vakavia vammoja. 

Metallican uudeksi basistiksi tuli Flotsam and Jetsam -yhtyeen Jason Newsted.Christe 2006, s. 228–229. Metallica soitti Burtonin kuoleman takia katkenneen kiertueen loppuun vuoden 1987 alussa. Elokuussa 1987 Metallica julkaisi covereista koostetun EP-levyn The $5.98 E.P.: Garage Days Re-Revisited, jolla pyrittiin koettelemaan uuden basisti Newstedin soittotaitoa, hyödyntämään yhtyeen uutta äänitysstudiota ja lievittämään Burtonin kuoleman aiheuttamaa surua. Vuonna 1987 yhtye julkaisi Burtonin muistoksi vielä videokokoelman Cliff ’em All, joka sisälsi lähinnä fanien kuvaamaa materiaalia Burtonista.

 ...And Justice for All (1988–1990) 
Uusi albumi ...And Justice for All julkaistiin syksyllä 1988. Albumi pääsi Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalle kuusi. Albumi myi platinalevyyn oikeutettavan määrän yhdeksän viikkoa julkaisunsa jälkeen. Newstedin basso miksattiin levyllä lähes kuulumattomiin.McIver 2005. Albumilla oli edesmenneen Cliff Burtonin viimeiseksi sävellykseksi jäänyt instrumentaalikappale ”To Live Is To Die", joka sisältää lyhyen Burtonin kirjoittaman runon James Hetfieldin lausumana. Albumilta julkaistiin kolme singleä, ”Eye of the Beholder”, ”Harvester of Sorrow” ja ”One”.

...And Justice for All -albumilta tuotettiin Metallican ensimmäinen musiikkivideo, Dalton Trumbon romaania Sotilaspoika mukaileva One, joka nousi hitiksi. Video äänestettiin sijalle 38 MTV:n ”Top 100 Videos of All Time” -listalla vuonna 1999, ja se oli MTV:n heavy metal -ohjelman Headbangers Ballin toivotuin kappale. Vuosina 1988–89 yhtye oli Damaged Justice -maailmankiertueella.

Vuonna 1989 Metallica sai ensimmäisen Grammy-ehdokkuutensa ...And Justice For Allista.

 Black Album/Metallica (1991–1993) 

Lokakuussa 1990 Metallica siirtyi Pohjois-Hollywoodiin äänittämään seuraavaa albumiaan. Levyn tuottajaksi palkattiin Bob Rock. Metallica, joka tunnetaan myös nimellä ”The Black Album”, miksattiin uudelleen kolme kertaa ja sen tekeminen maksoi miljoona dollaria. Levy oli Billboard 200 -listalla parhaimmillaan ensimmäisenä. Albumilta nousseet suuret radiohitit, kitarariffistään tunnettu ”Enter Sandman”, raskas ”Sad But True” sekä melodinen ”Nothing Else Matters” nostivat yhtyeen lopullisesti metallimusiikin valtavirtaan. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa 15-kertaista platinaa ja se on täten 25. eniten myyty albumi Yhdysvalloissa.

Metallica lähti maailmankiertueelle, joka kesti yli kaksi vuotta. Kiertue alkoi Euroopasta kesällä 1991, jossa Metallica soitti Monsters of Rock -kiertueella. Euroopan osio päättyi 28. syyskuuta 1991 Moskovaan, jossa järjestettiin massiivinen ilmaiskonsertti Tushinon lentokentällä. Seuraavaksi yhtye jatkoi kiertuettaan kotimaassaan lähes vuoden mittaisella osiolla ”Wherever I May Roam”, joka päättyi heinäkuussa 1992. Tämän kiertueen eräässä konsertissa James Hetfield sai tulisuihkutehosteesta palovammoja. Loppukiertueella Hetfield keskittyi laulamiseen ja rytmikitaraa soitti yhtyeen kitarateknikko John Marshall. ”Wherever I May Roam” -kiertue jatkui Guns N’ Rosesin kanssa tehdyllä Yhdysvaltain stadionkiertueella, joka kesti lokakuuhun 1992 saakka. Loppusyksyn 1992 Metallica kiersi sisähalleja Euroopassa konsertoiden myös Helsingin jäähallissa 16. joulukuuta.

Vuonna 1993 yhtye jatkoi kiertuettaan ”Nowhere Else To Roam” -nimellä pysähtyen muun muassa Suomessa Oulunkylän urheilupuistossa kesäkuussa 1993. Pitkä kiertue rasitti yhtyeen jäseniä ja ongelmat alkoivat kasautua varsinkin Lars Ulrichin ja päihdeongelmista kärsivän James Hetfieldin välille.

Metallica julkaisi vuonna 1993 livekokoelman Live Shit: Binge & Purge, joka sisälsi materiaalia vuosien 1989–93 esiintymisistä.

 Load, ReLoad ja Garage Inc. (1994–1999) 

pienois|Lars Ulrich.
Melkein kolme vuotta kestäneen kiertämisen jälkeen Metallica palasi vuodeksi studioon tekemään kuudetta albumiaan. Load julkaistiin 1996 ja se nousi heti Billboardin listalla sijalle 1. Albumilla Metallica muutti tyyliään entistä kevyempään suuntaan. Kappaleet ”Until It Sleeps” ja ”Mama Said” saivat paljon radiosoittoa.

Loadia työstettäessä yhtye tuotti tarpeeksi materiaalia, jotta he olisivat voineet julkaista tupla-albumin. Yhtye päätti kuitenkin julkaista puolet kappaleista ja viimeistellä jäljelle jääneet kappaleet seuraavana vuonna. Tästä seurasi albumi ReLoad, joka sijoittui jälleen Billboardin listan ykköseksi. Promotoidakseen ReLoadia, Metallica esitti NBC:n Saturday Night Live -ohjelmassa joulukuussa 1997 kappaleet ”Fuel” ja ”The Memory Remains”, joista jälkimmäisen Metallica esitti Marianne Faithfullin kanssa. James Hetfield sanoi myöhemmin, että Loadin ja ReLoadin kappaleet olivat yhtyeen mielestä laadultaan keskinkertaisia.

Kiertuetauon aikana Metallica äänitti cover-kappaleista koostuneen Garage Inc. -albumin, joka sisälsi kaksi levyä. Albumin ensimmäinen levy sisälsi covereita muun muassa Diamond Headilta, Black Sabbathilta ja Thin Lizzyltä. Toinen levy sisälsi Cliff Burtonin kuoleman jälkeen julkaistun Garage Days Re-Revisited-EP:n.

21. ja 22. huhtikuuta 1999 Metallica äänitti kaksi esiintymistään San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Sinfoniaorkesteria johti Michael Kamen, joka oli työskennellyt Metallican kanssa aiemmin ”Nothing Else Matters” -kappaleen parissa. Metallica kirjoitti kaksi uutta kappaletta sinfoniaorkesterin kanssa soitettavaksi, ”No Leaf Cloverin” ja ”-Humanin". Esiintymiset julkaistiin vuonna 1999 tupla-albumina ja videona, joiden nimeksi tuli S&M.

 Ongelmia (2000) 

Vuonna 2000 Metallican jäsenten keskinäiset suhteet olivat tulehtuneet. Basisti Jason Newsted koki olevansa Metallican ”uusi” jäsen vielä kaikkien vuosien jälkeenkin, eikä tuntenut saavansa tarpeellista arvostusta yhtyeessä. Ulrich sai kielteistä julkisuutta Napster-jupakan takia ja Hetfieldin päihdeongelmat pahenivat.Metallica: Some Kind of Monster -dokumenttielokuva: Hetfieldin, Ulrichin ja Hammettin haastattelut. Newsted erosi yhtyeestä vuonna 2001 ja yhtyeen pelättiin hajoavan.

Metallica äänitti Mission: Impossible II -elokuvan soundtrackille kappaleen ”I Disappear”, joka osoittautui olevan radiosoitossa jo ennen kappaleen julkaisua. Selvittäessään kappaleen vuotoa vastannutta lähdettä yhtye löysi tiedoston Napster-tiedostonjako-ohjelmasta. Yhtye myös huomasi, että koko heidän tuotantonsa oli Napsterissa ilmaiseksi ladattavissa. Metallican liiketoimintaa johtanut Ulrich haastoi Napsterin oikeuteen. Hän myös voitti oikeudenkäynnin. Tapaus herätti vastalauseita Metallican fanien keskuudessa.

Vuonna 1999 yhtye haastoi oikeuteen myös alusvaateyritys Victoria’s Secretin sekä vuonna 2000 Guerlain-kosmetiikkayhtiön tavaramerkkinsä, Metallica-nimen, väärinkäytösten takia. Korvausvaatimukset sovittiin oikeussalien ulkopuolella.

 St. Anger -albumi ja uusi basisti (2001–2006) 

Hetfield, Hammett ja Ulrich päättivät jatkaa yhtyeenä terapian avulla. St. Anger -albumin äänitykset aloitettiin vuoden 2001 alkupuolella, mutta työ keskeytyi Hetfieldin mentyä puoli vuotta kestäneeseen päihdevieroitukseen. Kappaleiden sanoituksiin osallistuivat tällä kertaa aktiivisesti muutkin jäsenet kuin James Hetfield. Uusi albumi valmistui monien vastoinkäymisten jälkeen huhtikuussa 2003.

St. Anger -albumilla soitti bassoa tuottaja Bob Rock. Albumin valmistumisen aikana yhtye järjesti koesoittoja. Lopullinen valinta osui aiemmin Suicidal Tendenciesissä ja Ozzy Osbournen yhtyeessä soittaneeseen basisti Robert Trujilloon. Trujillon ensiesiintyminen oli 6. toukokuuta 2003 MTV Icons -tapahtumassa. St. Anger -albumin mukaan liitettiin DVD, jossa kaikki albumin kappaleet soitettiin yhtyeen harjoitustilassa livenä Trujillon kanssa.

St. Anger merkitsi Metallican paluuta raskaampaan soundiin. Lähes kaikki kappaleet on soitettu matalalla drop-C-virityksellä. 21. toukokuuta 2004 julkaistiin yhtyeestä kertova dokumentaarinen elokuva Metallica: Some Kind of Monster, joka kertoo St. Angerin nauhoitussessioista ja siitä, miten yhtye pääsi vaikeuksistaan muun muassa yhteisten terapiajaksojen avulla. St. Angerin nimiraita ”St. Anger” korkein sijoitus Billboardin Mainstream Rock Tracks -listalla oli 2.

Vuonna 2004 yhtye julkaisi Some Kind of Monster -EP:n, joka tuki samannimistä elokuvaa. EP sisälsi livekappaleita vuoden 2003 Pariisin konsertista sekä kaksi versiota uudesta "Some Kind of Monster" -kappaleesta.

Vuonna 2004 Metallica soitti ensimmäisen basistinvaihdoksen jälkeisen Suomen konserttinsa 28. toukokuuta 2004 Helsingin Olympiastadionilla. Noin  myytiin loppuun neljässä tunnissa. Lopullinen yleisömäärä nousi lähes 50 000 katsojaan.McIver.

Slipknotin rumpali Joey Jordison ja Slayerin rumpali Dave Lombardo tuurasivat Metallica-rumpali Lars Ulrichia yhden konsertin ajan Englannin Download-festivaaleilla 2004, koska Ulrich oli terveydellisistä syistä sivussa.

Joulukuussa 2006 Metallica julkaisi DVD:n, The Videos: 1989-2004, joka sisälsi kaikki yhtyeen musiikkivideot vuosilta 1989–2004.

 Death Magnetic ja kaksi maailmankiertuetta (2006–2009) 

Metallica kiersi vuonna 2006 ympäri maailmaa ”Escape From The Studio '06” -kiertueella ja teki Master of Puppetsin 20-vuotisjuhlakiertueen.

pienois|pysty=0.8|Soolokitaristi Kirk Hammett vuonna 2010.
Viikolla 22 vuonna 2007 Metallica teki suomalaista listahistoriaa, kun yhtyeellä oli levy-yhtiön ottamien ylimääräisten painosten ja alennusmyyntien siivittämänä samanaikaisesti kymmenen albumia Suomen virallisella Top 40 -albumilistalla.

Metallica esiintui heinäkuussa 2007 Live Earth -konsertissa Lontoossa. Yhtye aloitti vuonna 2007 ”Sick of the Studio ’07” -kiertueen Portugalista 28. kesäkuuta 2007. Metallica esiintyi Suomessa 15. heinäkuuta 2007 Helsingin Olympiastadionilla. Ensimmäiset  myytiin loppuun noin 45 minuutissa.

Metallican kymmenennen studioalbumin tuotti Rick Rubin. Death Magnetic julkaistiin 12. syyskuuta 2008. Yhtye teki albumilla paluun 1980-luvun thrash metal -tyyliinsä, pitkiin kappaleisiin ja kitarasooloihin. Yhtye on kertonut paluun olevan osittain tuottaja Rick Rubinin ansiota.

Death Magnetic -albumi sijoittui ykköseksi monien eri maiden albumilistoilla, kuten Australiassa, Kanadassa, Meksikossa ja Euroopan albumilistalla. Albumi sijoittui myös Yhdysvaltojen Billboard 200 -listan ykköseksi. Viikko albumin julkaisun jälkeen albumi pysyi Billboard 200 -listan ja Euroopan listan ykkösenä. Syyskuun loppuun mennessä albumi oli käynyt ykköspaikalla 32 eri maassa. Suomessa Death Magnetic myi tuplaplatinaa jo ilmestymispäivänään 12. syyskuuta.

Useiden yhtyeen fanien mielestä Death Magneticin albumin ääni on liian kompressoitu CD:llä, jolloin soiton dynamiikka on kärsinyt. Levyn masteroineen Ted Jensenin mukaan levy on niin sanotun volyymisodan uhri. Vuoden 2009 toukokuussa Activision julkaisi Guitar Hero: Metallican. Monien kuuntelijoiden mielestä albumin kappaleet kuulostavat pelissä huomattavasti paremmalta kuin albumilla.

Death Magnetic -albumia seurasi vuonna 2009 alkanut maailmankiertue, jonka aikana Metallica vieraili myös Suomessa 14. ja 15. kesäkuuta. Yhtyeen molemmat esiintymiset Helsingin Hartwall Areenalla myytiin loppuun noin 40 minuutissa. Metallica esiintyi vuonna 2009 myös kolmannen kerran Suomessa, Sonisphere-festivaaleilla Porin Kirjurinluodolla.Romppainen, Heikki: Metallica on kuin epävarma hyökkäysvaunu. Helsingin Sanomat 27.7.2009.Satakunnan Kansa 27.7.2009.

 Lou Reed, oma levy-yhtiö ja maailmankiertueita (2011–2015) 

pienois|Robert Trujillo.
Keväällä 2011 Metallica äänitti San Franciscon liepeillä albumin Lou Reedin kanssa. Lou Reed oli tehnyt kappaleet Lulu-nimiseen teatterimusikaaliin, jota esitettiin Saksassa. Yhtye ilmoitti 22. elokuuta 2011 tulevan albumin, Lulun julkaisuajankohdaksi 1. marraskuuta Pohjois-Amerikassa ja muualla maailmassa 31. lokakuuta.

Vuonna 2012 Metallica kiersi maailmaa esittämässä Black albuminsa kokonaisuudessaan, pysähtyen myös Suomeen 4. kesäkuuta. Samana vuonna yhtye jätti Warner Bros.:in ja perusti oman levy-yhtiön, jonka nimi on Blackened Recordings. Uusi levy-yhtiö julkaisee Metallican tulevat albumit sekä uusintapainokset vanhoista albumeista.

Joulukuussa 2013 Metallicasta tuli maailman ainoa rockyhtye, joka on soittanut kaikilla seitsemällä mantereella. Metallica esiintyi 8. joulukuuta Etelämantereella toimivalla Carlinin tutkimusasemalla, joka sijaitsee Argentiinalle kuuluvilla Eteläisillä Shetlandsaarilla. Yleisönä oli 120 tutkimusaseman henkilökuntaan kuuluvaa sekä muutama Coca Colan järjestämän kilpailun voittanut eteläamerikkalainen fani. Kymmenen Freeze ’Em All -nimellä kulkeneen konsertin kappaletta on ladattavissa yhtyeen kotisivuilta. 2013 Metallica julkaisi elokuvan Metallica – Through the Never.

 Hardwired…to Self-Destruct (2015–2023) 

18. elokuuta 2016 Metallica julkisti kotisivuillaan kymmenennen albuminsa Hardwired...to Self-Destruct ensimmäisen singlen ”Hardwired”. Albumi julkaistiin 18. marraskuuta 2016. Hardwired... to Self-Destruct debytoi Yhdysvalloissa albumilistan ykkösenä. Albumilta julkaistiin vielä neljä muuta singleä: ”Moth into Flame”, ”Atlas, Rise!”, ”Now That We’re Dead” ja ”Spit Out the Bone”. Jokaiselle albumin kahdestatoista kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo.

WorldWired Tour -kiertue koostui Pohjois-Amerikassa stadionkonserteista. Yhtyeen kiertue Australiassa ja Uudessa-Seelannissa jouduttiin perumaan syksyllä 2019 Hetfieldin jouduttua vieroitushoitoon.

 72 Seasons (2022–) 

Metallica julkaisi 28. marraskuuta 2022 uuden singlen ”Lux Æterna”. Samalla yhtye ilmoitti uuden albumin nimeksi 72 Seasons ja sen ilmestyvän huhtikuun 14. päivä 2023, sekä uuden maailmankiertueen aikataulun.

 Tyyli 

Metallica on saanut vaikutteita varhaisen heavy metalin edustajilta, kuten Scorpionsilta, Van Halenilta, Black Sabbathilta, Deep Purplelta ja Led Zeppeliniltä. Myös Mercyful Fate, Motörhead, Diamond Head, Iron Maiden ja thrash metallin edelläkävijänä tunnettu Venom ovat vaikuttaneet Metallican tyyliin. Varhaiset Metallican julkaisut sisälsivät nopeita tempoja ja pitkiä instrumentaaleja. James Hetfieldin sanoitukset kertovat esimerkiksi Master of Puppetsilla raivosta, hulluudesta ja hirviöistä ja käsittelevät kriittisesti uskonnollisia ja sotilaallisia johtajia.

Vuonna 1991 uuden tuottajan, Bob Rockin myötä Metallica yksinkertaisti musiikkiaan. Albumeilla Load ja ReLoad raskaimmat metallimusiikilliset piirteet hylättiin lähes kokonaan ja kappaleissa oli vaikutteita blues rockista, vaihtoehtorockista ja jopa countrysta. Sanoituksissa käsiteltiin vihaa, menetystä ja kostoa. 

St. Anger -albumille yhtye haki rähjäistä ja raakaa äänimaailmaa eikä albumilla ole yhtään kitarasooloja. Death Magneticilla yhtye käytti useimmissa kappaleissa jälleen E-vireessä olevia soittimia (joissain Drop-D) ja kappaleet sisältävät useita kitarasooloja. Levyn sanoitukset käsittelevät muun muassa paholaista, huumeidenvastaisuutta, klaustrofobiaa ja uskontojen tekopyhyyttä. 

 Jäsenet 

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" style="float: right; margin: 0 0 0.5em 0.5em; border-collapse: collapse; border: 1px solid #e2e2e2;"
|+ style="font-size: larger;" | 'Metallican kokoonpanot
|-
! bgcolor="#E7EBEE" | Alkuperäinen(1981, 1982)
|
 James Hetfield – rytmikitara, laulut
 Lars Ulrich – rummut
 Dave Mustaine – kitara
 Ron McGovney – basso
|-
! bgcolor="#E7EBEE" | (1982–1983)
|
 James Hetfield – rytmikitara, laulut
 Dave Mustaine – kitara
 Cliff Burton – basso, taustalaulut
 Lars Ulrich – rummut
|-
! bgcolor="#E7EBEE" | (1983–1986)
|
 James Hetfield – rytmikitara, laulut
 Kirk Hammett – kitara
 Cliff Burton – basso, taustalaulut
 Lars Ulrich – rummut
|-
! bgcolor="#E7EBEE" | (1986–2001)
|
 James Hetfield – rytmikitara, laulut
 Kirk Hammett – kitara
 Jason Newsted – basso, taustalaulut
 Lars Ulrich – rummut
|-
! bgcolor="#E7EBEE" | (2001–2003)
|
 James Hetfield – rytmikitara, laulut
 Kirk Hammett – kitara, taustalaulut
 Lars Ulrich – rummut,
 Bob Rock – basso
|-
! bgcolor="#E7EBEE" | Nykyinen (2003–)
|
 James Hetfield – rytmikitara, laulut
 Kirk Hammett – kitara, taustalaulut
 Robert Trujillo – basso, taustalaulut
 Lars Ulrich – rummut
|}

 Nykyiset 

 James Hetfield – laulu, rytmikitara (satunnainen soolokitara)
 Lars Ulrich – rummut
 Kirk Hammett – soolokitara, taustalaulu (1983–)
 Robert Trujillo – bassokitara, taustalaulu (2003–)

 Entiset 

 Jason Newsted – bassokitara, taustalaulu (1986–2001)
 Cliff Burton – bassokitara, taustalaulu (1982–1986)
 Lloyd Grant – soolokitara (1981)
 Dave Mustaine – soolokitara (1981–1983)
 Ron McGovney – bassokitara, taustalaulu (1981–1982)

 Aikajana 

 Diskografia 

 Studioalbumit 













 Katso myös 
 Luettelo Metallican konserteista Suomessa

 Lähteet 




 Viitteet 

 Kirjallisuutta 




 Aiheesta muualla 

 Kotisivut. 


 MetClub.com – The Official Fan Club’s Website. 
 Metallica Club Scandinavia.
 MetClub.fi – The Official Finnish Metallica Local Chapter.
 Metallica Guitar Lessons. 
 Tuotanto ruodinnassa: Metallica. Kaaoszine''.
 Metallica-uutisointia suomalaisissa viestimissä.


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit