Elmer Diktonius

Elmer Rafael Diktonius (20. tammikuuta 1896 Helsinki – 23. syyskuuta 1961 Kauniainen) oli suomenruotsalainen kirjailija, runoilija ja säveltäjä.

 Elämä ja ura 
Diktonius edusti suomenruotsalaista modernismia. Hän kuului Tulenkantajiin ja kirjoitti Ultra-lehteen.

Diktonius oli tuotannossaan modernisti, ja erityisen vahvana hänen teoksissaan näkyvät ekspressionismi ja imagistinen kuvakäsitys. Diktoniuksen on arvioitu vieneen runomuotojen vapautumista eteenpäin ja pidemmälle kuin toinen suomenruotsalainen modernisti Edith Södergran, jonka jalanjäljissä Diktoniuksen on katsottu kulkeneen. Samalla Diktonius mursi viimeisetkin rakenteelliset yhteydet perinteiseen runouteen.

Diktonius soitti myös viulua, ja erityisesti Edith Södergranin vieraana tämä hänen taitonsa antoi uutta elinvoimaa jo varsin huonokuntoiselle runoilijattarelle. Diktoniuksen musiikinopettajana toimi Helsingin musiikkiopiston rehtori Erkki Melartin. Säveltäjänä Diktonius ei menestynyt, koska hänen sävelkieltään pidettiin radikaalina; ensikonsertti toukokuussa 1920 oli lähes fiasko.

Min dikt (1921; suom. Runoni) oli Diktoniuksen esikoisteos ja samalla hänen ohjelmanjulistuksensa. Nimestään huolimatta teos on enemmän proosaruno- tai aforismikokoelma kuin perinteinen runokokoelma. Teoksessaan Diktonius selvittelee suhdettaan taiteeseen. Hän esittää yleisön ja kriitikot varsin kriittisessä valossa ja korostaa uutta ihmisyyttä; samoja teemoja Diktonius käsittelee lehtikirjoituksissaankin.

Diktoniuksen tunnetuimpia teoksia on Janne Kubik (1932; tekijän itsensä suomentamana Janne Kuutio). Alaotsikon Ett trädsnitt i ord (suom. Puupiirros sanoin) mukaan teos kertoo kuvamaisin katkelmin Jannesta, joka kulkee historian pyörteissä milloin punakaartilaisena, milloin tukkijätkänä, milloin pirtutrokarina. Tässä suhteessa hänessä voi nähdä yhtäläisyyksiä F. E. Sillanpään Hurskaan kurjuuden Toivolan Juhaan, joka myös ajautuu olosuhteiden uhrina punakaartiin. Janne Kubik nosti esiin Suomen sisällissodan punaisen päähenkilön kautta, joskin Janne hahmona on kaikkea muuta kuin ihanteellinen kuva punakaartilaisesta. Samoin Jannen myöhempi elämä puukkosankarina (Suomalainen tango), lapualaiskyyditsijänä (Monologi muilutusautossa) saati loppu lakonrikkurina satamassa (Lastiluukku) ovat kaikkea muuta kuin hyvän miehen elämää; tosin Jannen viimeiset ajatukset hänen pudotessaan kuolemaansa kohdistuivat kaipaavina punakaartilaisystävä Järviseen ja ”Suomalaisen tangon” aikakauden rakastettuun Elinaan. Kirjailija itse kutsuu teostaan ”rumimmaksi ja rakkaimmaksi työkseen”. 

Tärkeä proosateos on myös Medborgare i republiken Finland, joka ilmestyi kaksiosaisena 1935 ja 1940. 

Diktonius oli yhteiskunnallisesti aktiivinen, vasemmistolaisesti suuntautunut ja tunsi muun muassa Otto Wille Kuusisen. Diktonius opetti Kuusiselle sävellystä ja Kuusinen Diktoniukselle runoutta. Diktonius oli suomenruotsalaisten modernistien joukossa poikkeus siinä mielessä, että hän kirjoitti myös suomeksi, vaikka suurin osa teoksista ilmestyikin ruotsiksi.

Arbetarbladetissa vuonna 1936 julkaistu Diktoniuksen pakina johti lehden päätoimittajan Karl-August Fagerholmin saamaan kunnianloukkaussyytteeseen. Fagerholm tuomittiin ”Suomeen ystävällisissä suhteissa olevan valtion päämiehen”, Saksan johtajan Adolf Hitlerin kunnian loukkaamisesta 1050 markan sakkoihin. Syytteen nostamista oli vaatinut Saksan Helsingin-lähettiläs Wipert von Blücher.

Diktonius toimitti postuumisti Edith Södergranin kokoelman Landet som icke är. Hänen myöhäisvuosiaan varjostivat alkoholismi ja Alzheimerin tauti.

Teoksia
 Runokokoelmia 
Min dikt, 1921, suom. Runoni 1972
Hårda sånger, 1922, suom. Kovia lauluja
Brödet och elden, 1923, suom. Leipä ja tuli
Taggiga lågor, 1924, suom. Okaisia liekkejä
Stenkol, 1927, suom. Kivihiiltä
Stark men mörk, 1930, suom. Vahva mutta pimeä (sisältää tunnetun balladin Puna-Eemelistä, "Röd-Eemeli")
Mull och moln, 1934, suom. Multaa ja pilviä
Gräs och granit, 1936, suom. Ruohoa ja graniittia
Jordisk ömhet, 1938, suom. Mainen hellyys
Varsel, 1942
Hård början, 1946
Annorlunda 1948
Novembervår 1951
Dikter 1912–1942, 1955
Kirjaimia ja kirjavia, 1956, kokoomateos suomeksi kirjoitetuista runoista

 Muuta 
Onnela, 1925, proosaa
Ingenting och andra novellistiska skisser, 1928
Opus 12, 1933, esseitä
Medborgare i republiken Finland 1935 ja Medborgare 1940, novellikokoelmia. joista on toimitettu suomenkielinen yhteislaitos Suomen tasavallan kansalaisia, 1972
Höstlig bastu, 1943, proosaa
Prosa 1925–1943, 1955
Meningar, 1957, aforismeja
Janne Kubik: Ett träsnitt i ord, 1932
Janne Kuutio: Puupiirros sanoin, kuvittanut Tapio Tapiovaara, 1946

 Kirjallisuutta 





 Lähteet 

 Aiheesta muualla 


 Diktoniuksen teoksia

Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Vuonna 1896 syntyneet
Luokka:Vuonna 1961 kuolleet