Viikki

Viikki () on 15 000 asukkaan kaupunginosa Koillis-Helsingissä, Vanhankaupunginlahden perukassa, noin kahdeksan kilometriä keskustasta. Osa-alueita Viikissä ovat Viikin tiedepuisto, Viikinranta, Viikinmäki ja Latokartano. Alueita Viikin ympäristössä ovat muun muassa Pihlajamäki ja Pihlajisto, Koskela, Vanhakaupunki, Länsi-Herttoniemi ja Myllypuro. 

Viikissä sijaitsee yksi Helsingin yliopiston kampusalueista, jolla on nykyään neljän tiedekunnan toimitiloja (bio- ja ympäristötieteellinen tiedekunta, farmasian tiedekunta, eläinlääketieteellinen tiedekunta ja maatalous-metsätieteellinen tiedekunta). Alueella on myös Viikin normaalikoulu, joka on yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan yksikkö. Normaalikoulussa on oppilaita esikoululaisista lukiolaisiin yhteensä noin 940 ja lisäksi opettajaksi opiskelevia noin 250.

Viikissä luonto on paljon esillä erityisesti yliopiston Viikin tutkimustilan suuren peltoalueen, merkittävän Viikin arboretumin, Vanhankaupunginlahden luonnonsuojelualueen (lukuisia lintuhavaintotorneja, huomattava lintujen muutto- ja pesimäalue) sekä ekoasuntoalueen myötä. Siellä sijaitsee myös Viikinmäen jätevedenpuhdistamo.

Historia
pienoiskuva|Lehmiä laitumella Viikin tutkimustilan mailla kesällä 2005.
Viikin nimi esiintyy tilikirjoissa kylän ja neljänneskunnan nimenä vuonna 1543 muodossa Vijch. Saman vuosikymmenen aikana kylä jaettiin Västervik- ja Östervik-nimisiin osiin.Olavi Terho ym. (toim.): Helsingin kadunnimet, s. 29. Helsingin kaupungin julkaisuja 24, 1970, Helsinki. 

Viikin latokartano perustettiin 1550-luvulla kuninkaankartanon maatilaksi eli kruununtilaksi. Kartanoon liitettiin kuusi Östervikin ja kolme Västervikin kylän taloa. Vuonna 1629 latokartano lahjoitettiin ratsumestari Gert Skyttelle, peruutettiin kruunulle vuonna 1655 ja oli sen jälkeen Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherran virkatalona sekä sen jälkeen vuokrattuna eri henkilöille.Helsingin kadunnimet, s. 176.

Vuonna 1946 Viikki liitettiin Helsinkiin. Viikin historia ja merkittävät henkilöt näkyvät nimistössä, joihin kuuluvat mm: Leskirouva Freytagin kuja, Laivuri Petterin katu, Lautamies Jopin katu, Vouti Björnramin kuja, Simo Klemetinpojan puisto, Erik Spåren tie, Krister Juutin polku ja Agnes Sjöbergin katu.Helsingin kadunnimet, s. 176–177.

 Liikenneyhteydet 
Lahdenväylä ja Viikintie ovat alueen tärkeimmät henkilöautoliikenteen runkoväylät. Kehä I kulkee aivan Latokartanon asuinalueen vierestä koillisessa, mutta lähin liittymä sille on Pihlajamäessä.

Viikkiin liikennöivät Munkkiniemestä ja Kontulasta bussilinja 57, keskustasta linja 78, Herttoniemestä ja Puistolasta linja 79, Meilahdesta ja Myllypurosta 506. Myös Lahdenväylän pysäkeiltä pääsee useilla HSL:n  bussilinjoilla Helsingin keskustan ja Vantaan suuntiin. 

Syksystä 2023 lähtien Viikin läpi on kulkenut myös pikaraitiotie 15. 

 Palvelut 
Kaupunginosan pohjoisosaan, Lahdenväylän välittömään läheisyyteen avattiin hypermarketti Prisma Viikki syksyllä 2007. Alueelle kaavaillaan 2020-luvulla lisää asutusta, palveluita ja yliopiston laajennusta.

 Viikin katujen, kujien ja puistojen nimiä 
 Leskirouva Freytagin kuja: Leskirouva Freytag taisteli 1650-luvulla isoja herroja, kuten Pietari Brahea ja muita vastaan mahtavista maaomistuksistaan, jotka oli perinyt mieheltään Gerd Skytteltä. Viikin Latokartanon maat kuuluivat Skytten omistuksiin Munkkiniemen, Lauttasaaren, Konalan Hindersnäsin ja Kuninkaankartanon mylly- ja kalastusoikeuksien lisäksi.
 Vouti Björnramin kuja: Vouti Björnram toimi Helsingin kuninkaankartanon voutina Erik Spåren jälkeen.Hornborg ym. s. 146
 Simo Klemetinpojan puisto: Simo Klemetinpoika oli Helsingin pitäjän huomattavin maanomistaja, joka sai vuonna 1547 rangaistuksen uppiniskaisuudestaan ja talonpoikien yllyttämisestä jatkuvaan talonpoikaispurjehdukseen. Hänen sai kaupungin pakkolunastuksessa menettämilleen maille korvauksen kuninkaalta.Hornborg ym. s. 140
 Erik Spåren tie: Eriks Spåre (Erik Spore) toimi aateliston viestin viejänä kuninkaalle vuoden 1549 lopulla pidetystä neuvottelukokouksesta, jossa aatelisto antoi kannatuksensa Kustaa Vaasan kaupalliselle itsenäisyyspolitiikalle. Spåre valvoi Porvoon linnaläänin kuuden kaupungin perustamistöitä. Hänet määrättiin Helsingin kuninkaankartanon voudiksi ja sai palkaksi oikeuden Tuuloksen pitäjän Kouvolan neljänneksen verotuloihin. Spårella oli keskeinen asema Helsingin kaupungin perustamishankkeissa.Hornborg ym. s. 133, 144
 Agnes Sjöbergin katu: Agnes Sjöberg (1888–1964) oli eläinlääkäri, joka valmistui eläinlääkäriksi ensimmäisenä naisena Euroopassa ja todennäköisesti oli ensimmäinen nainen maailmassa, joka väitteli eläinlääketieteen tohtoriksi.
 Erik Lönnrothin kuja: Erik Lönnroth (1883–1971) oli suomalainen metsätieteilijä, professori ja Helsingin yliopiston rehtori.
 N. A. Osaran kuja: Nils Osara (1903–1990) oli metsätieteen professori ja Metsähallituksen pääjohtaja. Laajat avohakkuualueet Posiolla ja Pudasjärvellä ovat saaneet nimekseen Osaran aukeat hänen mukaansa.  
 Antti Mäen kuja: Antti Mäki (1904–1985) oli maataloudentutkija ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelystalouden professori vuosina 1950–1971, joka tutkimusaloja olivat pakkolunastuksen vaikutus, maatalouden rakennusolot ja maatalouspolitiikka.
 Laivuri Petterin katu: Östervikin kylässä asunut Petter Vik toimi laivurina 1500-luvulla. Hän kuljetti jaalallaan tavaraa kauppiaille Helsingin pitäjän ja Tallinnan välillä. Tallinnalaisen kauppiaan tilikirjojen mukaan laivuri Petteri oli hänen yrityksensä tärkeimpiä kauppakumppaneita vuosina 1511–1531.
pienoiskuva|Lautamies Jopin kuja ja katu Latokartanossa syksyllä 2016.
 Lautamies Jopin katu ja kuja: Jop Viik on mahdollisesti vanhin nimeltä tunnettu viikkiläinen. Hänet mainitaan yhtenä kahdestatoista lautamiehestä tuomiokirjeessä vuodelta 1417. Kirje koski riita-asiaa lohenkalastusoikeuksista.
 Krister Juutin polku: Tämän jalankulun ja pyöräilyn raitin nimessä esiintyvä mies oli Krister Juutti (), joka toimi kartanonvoutina 1561–62.<ref>{{Verkkoviite|osoite= https://www.hel.fi/static/tieke/digitoidut_asiakirjat/helsingin_kadunnimien_historia/pdf/Helsingin_kadunnimet_3.pdf |nimeke=Helsingin kadunnimet 3|tekijä=Lehikoinen, Jyrki (toim.)|julkaisu=|ajankohta=1999|julkaisija=Helsinki*  Helsingfors|selite=s. 186|viitattu=3.8.2017|kieli= }}</ref>
 Von Daehnin katu: Woldemar von Daehn (1838–1900) oli suomalais-venäläinen kenraali ja Suomen suuriruhtinaskunnan ministerivaltiosihteeri vuosina 1891–1898.
 Arthur Rindellin raitti: Arthur Rindell (1852–1936) oli suomalainen maatalouskemisti.
 Nils Westermarckin kuja: Nils Christian Westermarck (1910–2002) oli suomalainen akateemikko, agronomi, poliitikko ja ministeri. Hän toimi myös alansa professorina Uumajassa ja Helsingissä.
 Erkki Kivisen kuja: Erkki Kivinen (1903–1985) oli maanviljelyskemian ja -fysiikan professori ja Helsingin yliopiston rehtori.
 Pasteurinkatu: Katu on saanut nimensä ranskalaisen mikrobiologin ja kemistin Louis Pasteurin (1822–1895) mukaan, joka osoitti bakteerien ja rokotuksen merkityksen sairauksien hoidossa.
 Kiviteltankatu: Viikinmäessä sijaitsevat kadunnimet Kiviteltankatu ja Kiviteltanporras on annettu lähistöllä sijaitsevan jääkaudella syntyneen kivimuodostuman mukaan.

 Lähteet 


Viitteet

Aiheesta muuallaJulkiset palvelutViikin kartta (helsinginkartta.fi) 
Yliopiston Viikin kampusalueen portaali 
Helsingin kaupunginkirjasto - Viikin kirjasto 
Viikin infokeskus Korona 
Kaupunkisuunnitteluviraston Viikki-Kivikko -projektisivutAsukasyhdistykset ja asukastalotoiminta'''
Viikki-Seura
Asukastalot 
Latokartanon asukasyhdistys 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit