N

N (n) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 14. kirjain. N-kirjaimen nimi suomen kielessä on än (aiemmin myös en). N-kirjain ääntyy suomessa pääasiassa (soinnillisena) alveolaarisena nasaalina .

Latinalaista N-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain nyy (Ν, ν) ja kyrillisessä kirjaimistossa kyrillinen Н (н). Suuraakkosten yhdennäköisyydestä huolimatta latinalainen N ja kreikkalainen Ν ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.

Historiaa
N-kirjaimen alkuperänä on kreikan nyy-kirjain (Ν), joka lainattiin ensin etruskin ja siitä latinan aakkostoon. Kreikan kirjaimen edeltäjä puolestaan on foinikialaisen aakkoston nūn, joka muodoltaan vaihteli, mutta oli yleisesti samankaltainen kuin M mutta vähemmin sakaroin. Kuten M:n kreikkalaisen vastineen myyn, varhaisissa nyyn muunnelmissa jommankumman puolen ensimmäinen pystyviiva oli yleensä muita pidempi.Swiggers, Pierre: Transmission of the Phoenician script to the west. Teoksessa: Peter T. Daniels & William Bright (toim.): The world’s writing systems, s. 261–270. Oxford University Press, New York & Oxford 1996.

N suomen kielessä
N-kirjaimella merkitään niin suomessa kuin kaikissa latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä yleisesti (soinnillista) alveolaarista nasaalia [n], joka suomessa yleisesti edustaa foneemia /n/. Suomessa /n/ kuitenkin assimiloituu laajalti sitä seuraavan konsonantin ääntymäpaikkaan:
 pääallofoni on alveolaarinen 
 t:n edellä voi puhujittain esiintyä dentaalinen allofoni, jos puhujalla /t/ toteutuu dentaalisena (ranta [rɑn̪t̪ɑ])
 velaarisen k:n edellä esiintyy velaarinen allofoni  (pankki )
 labiodentaalisten f:n ja v:n edellä saattaa esiintyä labiodentaalinen allofoni  (info ).
Bilabiaalisten äänteiden p:n ja m:n edellä esiintyy [m], joka kuitenkin kuuluu toiseen foneemiin (/m/; esim. pojan pyörä [pojɑm pyøræ]). Lisäksi etenkin länsimurteissa sananloppuinen l usein täydellisesti (regressiivisesti) assimiloituu seuraavaan resonanttiin tai h:hon, esim. tytön laukku [tytøl lɑukku], tytön huivi [tytøɦ ɦuiʋi] jne. 

Suomen kielen vanhassa sanastossa /ŋ/ voi esiintyä vain geminaattana sanan sisässä vokaalien välissä, jolloin se kirjoitetaan NG (esim. rangat [rɑŋːɑt]), mutta uusissa lainasanoissa /ŋ/ esiintyy myös yksinäiskonsonanttina, esimerkiksi pingviini [piŋʋiːni], magneetti [mɑŋneːtːi], puhujittain myös kognitio [koŋnitio] jne. Yhdistelmässä NK esiintyvä  sen sijaan on yksi /n/-foneemin allofoneista (ranka [rɑŋkɑ]).

Muita esitystapoja

 N-kirjaimen merkityksiä 

Pienen n:n merkityksiä:

 n eli nano on SI-järjestelmässä 10−9 eli miljardisosa.
 n on fysiikassa ja kemiassa ainemäärän tunnus.
 n. on noin-sanan lyhenne suomen kielessä.
 n. on neton lyhenne.

Ison N:n merkityksiä:

  tarkoittaa matematiikassa luonnollisten lukujen joukkoa.
 N on typen kemiallinen merkki.
 N on fysiikassa newtonin tunnus (voiman yksikkö).
 N ajoneuvon kansallisuustunnuksena tarkoittaa Norjaa.
 N lentokoneiden rekisteritunnuksissa on Yhdysvaltojen kansallisuustunnus.
 N tarkoittaa arvosanaa Non sine laude approbatur (viidenneksi korkein). 
 N ilmansuunnan lyhenteenä merkitsee pohjoista.
 N-mittakaava on pienoismallien mittakaava (suhde 1:160).
 N-sarja oli eräs Nokian puhelinmallisarja (Nokia Nseries).

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Suomen kielen kirjaimet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit