Liechtenstein

Liechtensteinin ruhtinaskunta (saks. Fürstentum Liechtenstein) eli Liechtenstein [] on ruhtinaskunta Alpeilla Sveitsin ja Itävallan välissä. Liechtensteinin pinta-ala on 160 neliökilometriä ja väkiluku noin 39 000. Maa on sekä pinta-alan että väestön määrän perusteella Euroopan neljänneksi pienin valtio. Alue on ollut vuosisatojen aikana eri ruhtinassukujen hallussa ja ajoittain Saksan, Itävallan, Preussin, Ranskan, Venäjän ja Ruotsin miehittämä. Liechtensteinin nykyinen ruhtinas on Hans Adam II (vuodesta 1989) ja pää­ministeri on Brigitte Haas (vuodesta 2025). Perustuslaillisessa monarkiassa on laaja kunnallinen itsehallinto. Maatalous on ollut tärkeää ja alue tuottaa etenkin maitotuotteita, mutta teollisuus ja pankkisektori ovat viime vuosikymmeninä kasvattaneet osuuttaan kansantuotteesta voimakkaasti. Urheilussa menestystä on tullut lähinnä talvilajeissa.

 Maantiede 
Liechtensteinin ruhtinaskunta sijaitsee Alppien vuoristossa Keski-Euroopassa Sveitsin ja Itävallan välissä. Maan pinta-ala on 160,5 neliökilometriä, ja se on maailman kuudenneksi pienin itsenäinen valtio. Rajalinjaa maalla on Sveitsin kanssa 41,2 kilometriä ja Itävallan kanssa 36,7 kilometriä.Liechtenstein in Figures 2020, s. 5. Liechtenstein on sisämaavaltio ja Uzbekistanin ohella ainoa valtio, jonka naapureista mikään ei ole rannikkovaltioKiljunen, Kimmo: Maailmat maat–liput ja historia, artikkeli ”Liechtenstein”. Helsinki: Into 2013 .

Iso osa Liechtensteinista on yli 1 800 metrin korkeudessa. Maan itäosa kuuluu Alppien keskivuoristoon kuuluvaan Rätikonvuoristoon, ja korkein vuori on 2 599 metrin korkuinen Grauspitz. Vuoristoalueella on kolme laaksoa, joiden vedet virtaavat lopulta Saminajokena Illiin ja edelleen Reiniin. Liechtensteinin läntisin osa on Alppi-Reinin laaksoa, joka levenee pohjoiseen päin mentäessä. Jokilaakso oli aikoinaan soinen, mutta Reinin oikaisu-uoman ja vuosina 1931–1943 rakennetun kuivatuskanavan () ansiosta alue on nykyään hyvää maanviljelyaluetta.

Liechtensteinin ilmasto on sen korkeuden huomioon ottaen melko lämmin, mikä johtuu pitkälti lämpimistä föhntuulista. Kylmintä on tammikuussa, jolloin lämpötila on keskimäärin −4,5 °C. Lämpimintä on heinäkuussa, jolloin lämpötila kohoaa keskimäärin 19,9 °C:seen. Vuotuinen sadanta vaihtelee 900–1 200 millimetrin välillä, mutta vuoristossa se voi nousta 1 900 millimetriinLiechtenstein in Figures 2020, s. 7.

Maan kasvi- ja eläinlajisto vaihtelee voimakkaasti maaston korkeuden mukaan. Föhntuulen ansiosta Liechtensteinin alueella esiintyy joitakin kämmekkäkasveja. Korkeammalla kasvavat muun muassa alppiruusu ja alppitähti eli edelweiss. Yleisimpiä puita alueella ovat esimerkiksi vaahterat, pyökit ja lepät. Kotoperäisiin nisäkäslajeihin kuuluvat esimerkiksi kettu, kauris, euroopanmajava, mäyrä ja gemssi. Eri lintulajeja maassa tavataan yli 120.

 Historia 

pienoiskuva|vasen|Keskiaikainen Vaduzin linna.
Ensimmäinen Liechtensteinin alueelle muodostunut valtiomuodostelma oli Kaarle Suuren kuoleman jälkeen vuonna 814 perustettu Ala-Raetia frankkien alaisuudessa. Vuonna 1342 perustettiin Vaduzin kreivikunta, joka tuli suoraan Saksan keisarikunnan alaisuuteen vuonna 1396. Vuonna 1434 alueeseen liitettiin Schellenberg. Alueella hallitsivat pitkään monet eri suvut, kuten esimerkiksi Monfortit, von Brandisit, van Sulzit ja von Hohenemsit.Gall & Hobby, s. 385–389.

Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuosina 1618–1648 Liechtensteinin alueen miehittivät ensin Itävallan joukot ja vuonna 1647 Ruotsin joukot. Sodan jälkeen aluetta hallinneet von Hohenemsit ajautuivat talousvaikeuksiin ja he päätyivät myymään vuonna 1699 Schellenbergin ja vuonna 1712 Vaduzin Liechtensteinin suvulle, jotka omistivat jo ennestään suuria maa-alueita muualla.

Keisari Kaarle VI perusti Liechtensteinin ruhtinaskunnan 23. tammikuuta 1719. Hän myös tunnusti samalla Liechtensteinien suvun vallan alueella. Napoleonin sotien aikana alueen miehittivät sekä Ranska että Venäjä. Siitä tuli osa Reinin liittoa ja samalla siitä tuli myös riippumaton valtio. Napoleonin tappion jälkeen vuonna 1815 Liechtenstein liittyi puolestaan vastaperustettuun Saksan liittoon. Saksan liitto hajosi Preussin–Itävallan sodan seurauksena vuonna 1866, ja maan lailliset siteet Saksaan katkesivat. Sodan aikana Itävallan puolella oli taistellut 80 liechtensteinilaista, mutta sodan jälkeen maan asevoimat lakkautettiin.

1800-luvulla Liechtenstein oli lähellä Alaskan ostamista, kun Venäjä tarjosi Alaskaa Liechtensteinille.

Liechtenstein pysyi tiiviissä taloudellisissa väleissä Itävaltaan ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Sodassa Liechtenstein pysytteli puolueettomana. Sota päättyi Itävallan tappioon, ja sitä seurasi talousromahdus, joka johti tulliunionin solmimiseen Sveitsin kanssa vuonna 1923 ja Sveitsin valuutan ottamisen käyttöön Liechtensteinissa.

Ruhtinas Franz Josef II muutti vuonna 1938 Vaduziin. Hän oli ensimmäinen Liechtensteinin ruhtinas, joka asui Liechtensteinin alueella. Liechtenstein jatkoi puolueettomuuttaan toisessa maailmansodassa. Maassa oli jonkin verran natsien tukijoita, jotka kannattivat maan liittämistä Saksaan. Saksan hävittyä sodan vuonna 1945 heitä tuomittiin oikeudessa. Toisen maailmansodan jälkeen Tšekkoslovakian kommunistihallinto takavarikoi Liechtensteinin ruhtinassuvulle kuuluvia maita ja kiinteistöjä, minkä seurauksena Liechtenstein katkaisi diplomaattiset suhteet maahan. Suhteet Tšekin tasavaltaan palautettiin vasta 2009.

Maan nykyinen ruhtinas Hans Adam II astui valtaan vuonna 1989 hänen isänsä kuoltua. Liechtensteinista tuli YK:n jäsen vuonna 1991, ja samana vuonna se liittyi myös Euroopan vapaakauppajärjestöön. Euroopan talousalueeseen ja Maailman kauppajärjestöön se liittyi vuonna 1995.

Vuonna 1999 ruhtinaan ja parlamentin välit kiristyivät ruhtinaan väittäessä voivansa hajottaa parlamentin. Hän myös uhkasi lähtevänsä maanpakoon. Maassa äänestettiin uudesta perustuslaista maaliskuussa 2003 ja sen mennessä läpi ruhtinas Hans Adam II sai lähes yksinvaltiaan oikeudet. Nykyinen perustuslaki takaa ruhtinaalle muun muassa oikeuden hajottaa parlamentti, nimittää tuomarit ja veto-oikeuden lakiesityksissä. Toisaalta perustuslakiin on myös kirjattu kohta, jossa taataan kansalle oikeus järjestää kansanäänestys monarkian lakkauttamisesta. Vuonna 2004 Hans Adam II luopui virallisista tehtävistään poikansa Aloisin hyväksi, mutta hän piti itsellään edelleen valtion päämiehen aseman.

Liechtensteinilaisten pankkien laaja veropetosjärjestelmä tuli ilmi vuonna 2008. Liechtensteinin hallitus ryhtyi tämän jälkeen nopeisiin toimiin rauhoitellakseen sijoittajia ja muiden maiden johtajia. OECD poisti jo vuonna 2009 Liechtensteinin veroparatiisien ”mustalta listalta”, kun hallitus oli ottanut käyttöönsä läpinäkyvyys- ja uudistuspaketin.

 Politiikka 
 Poliittinen järjestelmä 

alt=|pienoiskuva|190x190px|Hans Adam II, Liechtensteinin nykyinen hallitseva ruhtinas, vaimonsa Marie Kinsky von Wchinitz und Tettau'n kanssa vuonna 2013. 
Liechtenstein on valtiomuodoltaan perustuslaillinen monarkia, jonka valtionpäämies on perinnöllinen ruhtinas. Ruhtinas Franz Josef II:n kuolemasta vuonna 1989 lähtien ruhtinaana on toiminut Hans Adam II.Liechtenstein in Figures 2020, s. 9

Maassa toimii yksikamarinen parlamentti (Landtag), jossa on 25 vaaleilla valittua edustajaa. Ruhtinas nimittää vaalien jälkeen maan pääministerin, joka on yleensä suurimman puolueen puheenjohtaja. Pääministeri (tällä hetkellä Adrian Hasler) johtaa puolestaan hallitusta. Pääministerin lisäksi hallituksessa toimii neljä ministeriä. Lakialoitteita voivat tehdä virallisten edustajien lisäksi mikä tahansa vähintään tuhannen kansalaisen tai vähintään kolmen kunnan ryhmittymä. Landtagin läpiviemistä laeista voidaan myös järjestää kansanäänestys. Lakiesitys menee läpi kun se saa enemmistön Landtagissa ja ruhtinaan allekirjoituksen.

Liechtensteinin suurimmat puolueet ovat Edistyksellinen kansanpuolue (Fortschrittliche Bürgerpartei, FBP) ja Isänmaallinen liitto (Vaterländische Union, VU). Vaalit järjestetään neljän vuoden välein. Vuoden 2017 vaaleissa suurin puolue oli Edistyksellinen kansanpuolue 35,2 prosentin osuudella. Isänmaallisen liiton osuus oli 33,7 prosenttia äänistä, sitoutumattomien (Die Unabhaengigen, DU) 18,4 prosenttia ja Vapaan listan (Die Freie Liste) osuus 12,6 prosenttia äänistä.

Parlamenttirakennus (Regierungsgebäude) valmistui vuonna 1905 ja on maapäivien ja hallituksen sijaintipaikka. Ruhtinasperhe asui vuoteen 1938 saakka Määrin Valticessa ja Itävallan Wienissä.

Liechtensteinin ulkopolitiikka on pääosin Sveitsin johtamaa. Maalla on omat suurlähetystöt ainoastaan Berliinissä, Bernissä, Brysselissä, Genevessä, New Yorkissa (YK), Strasbourgissa, Washingtonissa sekä Wienissä.

 Poliisivoimat ja maanpuolustus 
Liechtensteinin perustuslaki kieltää vakituiset sotavoimat. Järjestystä pitää yllä poliisilaitos. Poliisiorganisaatiossa on 87 poliisia ja 38 siviilityöntekijää. Poliisit ovat aseistettuja. Rikollisuus on Liechtensteinissa vähäistä. Maan vankilassa on vain muutamia tai ei lainkaan vankeja. Yli kahden vuoden pituisen vankeustuomion saaneet siirretään Itävallan vastuulle. Liechtensteinin poliisivoimat toimivat kolmikantayhteistyössä Itävallan ja Sveitsin viranomaisten kanssa.

Liechtenstein noudattaa puolueettomuuspolitiikkaa ja on yksi harvoista maailman valtioista, jolla ei ole asevoimia. Asevoimat lakkautettiin Preussin–Itävallan sodan jälkeen, jossa sillä oli 80 miehen vahvuinen armeija, joka tosin ei osallistunut taisteluihin. Viimeinen Liechtensteinin armeijaan kuulunut sotilas Andreas Kieber kuoli 94-vuotiaana vuonna 1939. Vaikka maalla ei ole armeijaa, hätätilanteessa kaikki palvelukseen sopivat miehet 60 ikävuoteen saakka voidaan kutsua asepalvelukseen.

 Aluejako 

Liechtensteinin ruhtinaskunta jaetaan kahteen osaan, Vaduziin eli Oberlandiin (Ylämaa) ja Schellenbergiin eli Unterlandiin (Alamaa). Alueet on jaettu kuntiin, joita on yhteensä 11. Kuntalaiset valitsevat kunnallishallinnon päättäjät ja kunnanjohtajan. Kunta voi enemmistöpäätöksellä erota liittovaltiosta, vähintään kolme kuntaa voi yhdessä muuttaa lakeja ja neljä kuntaa voi vaatia muutosta perustuslakiin.

Vuoden 2019 lopulla Vaduzin alueella asui 24 763 ja Schellenbergin alueella 13 986 ihmistä.

Vaduzin alueseen kuuluu kuusi kuntaa:
Balzers (4 642 asukasta)
Planken (473 asukasta)
Schaan (6 039 asukasta)
Triesen (5 275 asukasta)
Triesenberg (2 638 asukasta)
Vaduz (5 696 asukasta).

Schellenbergin alueseen kuuluu viisi kuntaa:
Eschen (4 466 asukasta)
Gamprin (1 690 asukasta)
Mauren (4 401 asukasta)
Ruggell (2 322 asukasta)
Schellenberg (1 107 asukasta).

 Talous ja infrastruktuuri 
 Talous 
Liechtenstein on kehittynyt 40 vuodessa maatalousvaltaisesta valtiosta yhdeksi maailman teollistuneimmista maista. Vuonna 2017 maan bruttokansantuotteesta 0,1 prosenttia tuli maataloudesta, 47 prosenttia teollisuudesta ja 53 prosenttia palveluista.Liechtenstein in Figures 2020, s. 19. Pienestä koostaan huolimatta sen on onnistunut kehittyä vauraaksi, teollistuneeksi vapaan markkinatalouden maaksi.

Liechtensteinin talouden erityispiirre on rajat ylittävä työmatkaliikenne, sillä maan työvoimatarpeesta 56 prosenttia (22 000 henkilöä, vuonna 2018) käy töissä Liechtensteinin ulkopuolelta. Toisaalta maan omasta työvoimasta 10 prosenttia (2 000 henkilöä v. 2018) käy töissä maan ulkopuolella. Tilanne johtuu maan pienestä koosta ja vahvasta taloudesta, ja vuonna 2018 maa työllisti 39 600 henkilöä eli enemmän kuin maan asukasluvun verran ihmisiä.Liechtenstein in Figures 2020, s. 22 Ulkomaalaisista työntekijöistä 57 prosenttia tulee Sveitsistä ja 40 prosenttia ItävallastaLiechtenstein in Figures 2020, s. 24. Vuonna 2018 palvelualoilla työskenteli 62 prosenttia, teollisuudessa 37 prosenttia ja maataloudessa 0,6 prosenttia työvoimastaLiechtenstein in Figures 2020, s. 23. Työttömyysaste oli vuoden 2018 lopulla 1,7 prosenttiaLiechtenstein in Figures 2020, s. 27.

Teollisuustuotanto on eurooppalaiseksi valtioksi Liechtensteinissa edelleen poikkeuksellisen keskeisessä asemassa. Suurin osa yrityksistä on pieniä alle 50 ihmistä työllistäviä, mutta Liechtensteinin pienen koon vuoksi monet yrityksistä keskittyvät vientiin. Maa on muun muassa erikoistuneiden hammaslääketieteen laitteiden johtava tuottaja maailmassa. Muita Liechtensteinin tärkeitä teollisuudenhaaroja ovat konetekniikka, sähkölaitteiden, liikennevälineiden osien ja ruokatuotteiden valmistus sekä rakennusteollisuusLiechtenstein in Figures 2020, s. 32. Tunnettuja liechtensteinilaisia yrityksiä ovat muun muassa rakentamiseen liittyviä pienkoneita valmistava Hilti ja huvipuistolaitteita valmistava Intamin.

Teollisuuden ohella myös finanssisektori on pankkisalaisuuden ansiosta merkittävä. Valtio tunnetaankin maailmalla veroparatiisina. Viidennes (22 prosenttia vuonna 2017) bruttokansantuotteesta syntyy pankki- ja rahoitussektorilla. Muut maat ja erityisesti Saksa ovat painostaneet Liechtensteinia kehittämään pankki- ja verojärjestelmän läpinäkyvyyttä. Pankkien lisäksi palvelualalla työllistävät vakuutuspalvelut, laki- ja veroasioiden konsultointi ja kaupankäyntiLiechtenstein in Figures 2020, s. 25. Liechtenstein on myös suhteellisen suosittu matkailumaa. Vuonna 2018 maassa yöpyi 73 000 ulkomaalaista matkailijaaLiechtenstein in Figures 2020, s. 37.

Liechtensteinin pinta-alasta 22 prosenttia on viljelysmaana, kun mukaan ei lasketa alppiniittyjä. Maitotalous on keskeisin maatalouden toimialoista. Maan 55 maitotilaa tuottivat vuonna 2018 yhteensä 14 miljoonaa kiloa maitoa.Liechtenstein in Figures 2020, s. 30

Ruhtinaskunnalla on Sveitsin kanssa tulli- ja rahaliitto, joten maan valuuttana on Sveitsin frangi. Liechtensteinin frangeja lyödään ainoastaan keräily­tarkoituksiin. Maa on ollut ETAn jäsen vuodesta 1995 lähtien. Omien postimerkkien myynti tuottaa Liechtensteinille 15 prosenttia kansantulosta.

 Energia ja liikenne 
Liechtenstein on hyvin riippuvainen tuontienergiasta, sillä oma energiantuotanto kattaa vain 14 prosenttia kulutuksesta. Liechtensteinin energiantuotanto perustuu vesivoimaan, puuhun ja biokaasuun.Liechtenstein in Figures 2020, s. 40

Liechtensteinissa on teitä 840 kilometriä, josta puolet on asfaltoituLiechtenstein in Figures 2020, s. 38. Yhdeksän kilometriä pitkää rautatietä hallinnoi Itävallan valtionrautatiet (ÖBB). Rata yhdistää Itävallan Feldkirchin Sveitsin Buchsiin, ja sen varrella on kolme asemaa. Linja-autoverkosto on kattava ja matkustaminen edullista. Maassa ei ole omia lentoasemia, lähimmät lentoasemat ovat Zürich-Kloten 115 kilometrin ja Altenrhein 50 kilometrin päässä Sveitsin puolella sekä Friedrichshafen 85 kilometrin päässä Saksassa.

Liechtenstein on varsin autoistunut maa, sillä siellä oli vuoden 2019 kesäkuun tilastojen mukaan 788 autoa tuhatta asukasta kohden.

 Väestö 

Vuoden 2019 lopussa Liechtensteinin tilastokeskuksen mukaan maassa oli 38 749 vakinaista asukasta. Väestö kasvoi vuoden 2019 aikana 1,0 prosenttia, kun se edellisenä vuotena oli kasvanut 0,7 prosenttia. Ulkomaalaisten osuus väestöstä oli 34,2 prosenttia. Ulkomaalaisista 28,1 prosenttia oli sveitsiläisiä, 17,3 prosenttia itävaltalaisia, 12,8 prosenttia saksalaisia, 8,9 prosenttia italialaisia, 5,2 prosenttia portugalilaisia, 4,2 prosenttia turkkilaisia ja muita ryhmiä 23,4 prosenttia.

Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 73,3 prosenttia liechtensteinilaisista on katolilaisia ja 6,3 prosenttia kuului reformoituihin kirkkoihin, 5,9 prosenttia oli islaminuskoisia, 2,4 prosenttia kuului muihin kristittyihin kirkkokuntiin ja 1,8 prosenttia muihin uskontoihin. Uskonnottomia oli 7,0 prosenttia. Elinajanodote on maassa 81,5 vuotta. Lapsiluvun odote oli vuoden 2012 arvion mukaan 1,69 lasta naista kohden. Virallinen kieli on saksa, maassa puhutaan myös alemannin murretta.

Opiskelu valtion ylläpitämissä kouluissa on ilmaista. Niiden lisäksi on kaksi yksityiskoulua sekä erityiskoulu vammaisille lapsille. Korkea-asteen oppilaitoksia on kolme: Liechtensteinin yliopisto, Liechtensteinin ruhtinaskunnan yksityinen yliopisto ja Liechtenstein-instituutti. Näistä yksityinen yliopisto keskittyy lääke- ja oikeustieteen jatko-opintoihin. Vuonna 1986 perustetussa Liechtenstein-instituutissa tutkitaan ja opetetaan valtion sisäisiin asioihin liittyviä aineita kuten kotimaan historiaa, talous- ja valtiotiedettä. Suuri osa liechtensteinilaisista nuorista hakeutuu kuitenkin opiskelemaan ulkomaille, etenkin Sveitsiin ja Saksaan.

 Kulttuuri 
Liechtensteinin kulttuurinen keskus on pääkaupunki Vaduz. Siellä sijaitsevat kansallismuseo sekä monet taidegalleriat. Liechtensteinissa on paljon kulttuuriaktiviteettejä, ja ihmiset ovat niissä aktiivisesti mukana. Kuorolaulussa maalla on pitkät perinteet; maaseudulla on tyypillisesti torvisoittokuntia ja kuoroja, ja Vaduzin ja Balzersin kaupungeissa toimivat arvostetut operettiseurueet. Vanhoihin käsityöperinteisiin ovat kuuluneet tynnyrien ja puukenkien sekä koristeellisten haravien veistäminen. Monet kansantarinat ovat peräisin noitavainojen ajalta 1600-luvulta.

Liechtensteinin prinsseillä on ollut jo pitkään maailmankuulut taidekokoelmat, jotka ovat esillä Vaduzin keskustassa Engländerbaussa. Osa kokoelmista on myös Wienin Liechtenstein-museossa. Vaduzissa avattiin vuonna 2000 nykytaiteeseen keskittynyt Liechtensteinin taidemuseo. Sitä laajennettiin 2015 käsittämään myös Hilti Art Foundationin kokoelmat.

Liechtensteinissa on painettu omia postimerkkejä vuodesta 1912. Ne tuovat valtiolle huomattavia tuloja. Monet Liechtensteinin suurimmista taiteilijoista ovat omistautuneet suunnittelemaan postimerkkejä. Vaduzissa on toiminut 1930-luvulta asti postimuseo, joka on nykyisin osa maan kansallismuseota.

Schaanissa sijaitsee maailmankuulu teatteri Theater am Kirchplatz. Siellä esitetään draaman lisäksi pantomiimia, lastenteatteria, nukketeatteria ja elokuvia. Vaduzissa on puolestaan kuuluisa musiikkikoulu, joka on samassa rakennuksessa, missä Liechtensteinin ehkä kuuluisin säveltäjä Josef Rheinberger syntyi.

Liechtensteinissa on monia vanhoja linnoja, kuten Vaduzin linna, Gutenbergin linna Balzersissa sekä Schellenbergin linnan rauniot.

 Urheilu 
Liechtensteinin jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selviytynyt maailman- tai Euroopan-mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Se oli vuonna 2022 FIFA-rankingin sijalla 196.

Liechtenstein on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1936. Sillä on yleensä talviolympialaisissa 5–10 urheilijan joukkue, kesäkisoissa vain muutamia urheilijoita. Maa on menestynyt alppilajeissa: eniten mitaleita on saanut alppihiihtäjä Hanni Wenzel: kaksi kultaa, hopean ja pronssin.

 Juhlapäivät 

 Pvm  Suomalainen nimi  Paikallinen nimi  Huomautuksia 1. tammikuuta  Uudenvuodenpäivä  Neujahr  6. tammikuuta  Loppiainen  Heilige Drei Könige  2. helmikuuta  Kynttilämessu  Maria Lichtmess  siirtyvä  Laskiaistiistai  Fasnachtsdienstag  19. maaliskuuta  Joosefin päivä  Josefstag  siirtyvä  Pitkäperjantai  Karfreitag  siirtyvä  Pääsiäissunnuntai  Ostersonntag  siirtyvä  Pääsiäismaanantai  Ostermonntag  1. toukokuuta  Vappu  Tag der Arbeit  siirtyvä  Helatorstai  Christi Himmelfahrt  siirtyvä  Helluntai  Pfingst  siirtyvä  Pyhän ruumiin juhlapäivä  Fronleichnam  15. elokuuta  Neitsyt Marian taivaaseen ottamisen päivä  Maria Himmelfahrt  Kansallispäivä 8. syyskuuta  Neitsyt Marian syntymäpäivä  Maria Geburt  1. marraskuuta  Pyhäinpäivä  Allerheiligen  8. joulukuuta  Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen päivä  Maria Empfängnis  25. joulukuuta  Joulu  Weihnachtstag  26. joulukuuta  Tapaninpäivä  Stefanstag 

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Ruhtinashuoneen kotisivut 
 Parlamentin kotisivut 
 Ruhtinaskunnan viralliset kotisivut 
 Sivuportaali 


*
Luokka:41.3 Keski-Eurooppa
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit