Joel Lehtonen

Joel Lehtonen (27. marraskuuta 1881 Sääminki – 20. marraskuuta 1934 Haaga) oli suomalainen kirjailija, kääntäjä, kriitikko ja toimittaja.

Kirjailijana Lehtonen aloitti uusromantikkona, mutta sisällissodan jälkeen hänen tuotantonsa muuttui illuusiottomaksi ja pessimistiseksi. 

Lehtosen tunnetuin teos on romaani Putkinotko. Se kuuluu Putkinotko-sarjaan, johon kuuluvat myös romaani Kerran kesällä ja novellikokoelma Kuolleet omenapuut. Putkinotkoa pidetään suomalaisen kirjallisuuden toisena suurena yhdenpäivänromaanina Volter Kilven Alastalon salissa -romaanin ohessa.

Elämä 
Joel Lehtonen syntyi Säämingin Haukiniemessä Harjun tilalla Karoliina Heikaraisen aviottomana poikana. Äiti jätti Joelin huutolaiseksi jo puolivuotiaana, ja seuraavat kolme vuotta Joel Heikarainen vietti ankeissa oloissa eri puolilla Säämingin pitäjää. Aikuisena Joel uskoi huonon terveytensä johtuneen juuri näistä varhaislapsuuden kurjista vuosista.

Vuonna 1885 papinleski Augusta Wallenius huusi Joelin hoitoonsa seuraaviksi 11 vuodeksi ja Joelin sukunimeksi vaihdettiin Lehtonen. Joelin elämä parani nyt huomattavasti, ja hän pääsi käymään Säämingin kansakoulun ja sen jälkeen oppikoulua ensin Savonlinnan lyseossa 1893–1897 sekä Kuopion yhteiskoulussa ja lopuksi Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa, josta hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1901. Joel oli siirtynyt Helsinkiin kouluun Augusta Walleniuksen muutettua sinne.

Joel Lehtonen aloitti estetiikan ja nykykansain kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa, mutta hänet erotettiin jo vuoden kuluttua rangaistukseksi osallistumisesta vuoden 1902–1904 kutsuntalakkoon. Joel oli kuitenkin jo ryhtynyt kirjoittamaan sanomalehtiin, ja hän oli toimittajana useissa lehdissä eri puolilla Suomea, muun muassa Mikkelissä ja Porvoossa. Tässä vaiheessa hän myös alkoi kirjoittaa uusromanttiseen tyyliin runoja.

Kesällä 1905 Joel Lehtonen vieraili Säämingissä ja tapasi tällöin äitinsä Karoliina Heikaraisen ja velipuolensa Aleksander Muhosen (1873–1921). Tällöin Lehtonen sai ajatuksen hankkia maatilan, jonne hän voisi asettua elämään lähempänä omia maalaisjuuriaan ja jossa myös hänen sukulaisensa voisivat asua. Saman vuoden joulukuussa hän osti tätä varten yli 30 hehtaarin Inhanmaan tilan Säämingin Tolvanniemen kylästä – tästä tilasta tuli Lehtosen kirjojen Putkinotko. Tilan asuinrakennus jaettiin kahtia niin, että Aleksander Muhonen perheineen asui sen toista päätyä ja toinen puoli oli Joelin käytössä. Muhoset asuivat tilalla ympärivuotisesti, Joel Lehtonen enimmäkseen kesäisin. Muhosten oli tarkoitus huolehtia tilan maanviljelystä, ja Joel puolestaan keskittyi puutarhan hoitoon. Muhosten kuului myös huolehtia Lehtosen täyshoidosta silloin, kun hän asui tilalla. Tätä yhteiseloa Lehtonen sitten käytti materiaalina Putkinotko-sarjan kirjoissaan (Kerran kesällä, Kuolleet omenapuut, Putkinotko).

Joel Lehtonen teki ensimmäisen ulkomaanmatkansa 1907–1908 Italiaan ja Sveitsiin ja kiinnostui tällä matkalla romaanisten maiden kirjallisuudesta. Tämän matkan pohjalta hän teki kirjansa Myrtti ja Alppiruusu; vuonna 1911–1912 tehty Pariisin-matka taas tuotti kirjan Punainen mylly. Joel Lehtonen eli kuitenkin säästeliäästi ja kirjoitti ahkeraan saadakseen tuloja muun muassa Inhanmaan tilan ylläpitoon sekä kerätäkseen rahaa säästöön – hänen tavoitteenaan oli 10 000 markan pääoman kerääminen. Lehtonen ostikin vuonna 1915 säästöillään itselleen Hörneborg-nimisen huvilan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneesta Haagasta läheltä Helsinkiä. 

Kesät Lehtonen vietti yleensä Inhanmaan tilallaan. Täällä hän paranteli tervalla ja savihauteilla vaikeaa reumaansa, hoiti puutarhaa ja seurusteli kesävieraidensa kanssa. Inhanmaan kesävieraisiin kuuluivat ainakin rouva Sylvia Avellan ja tämän ystävätär neiti Edit Grenman, oopperalaulaja Harald Björkman, sosiologi ja poliitikko Rudolf Holsti puolisoineen, taidemaalari Juho Rissanen, taidehistorioitsija Ludwig Wennerström sekä läheisen Tynkkylänjoen kartanon poika Kalle Ikonen ja vuodesta 1916 alkaen hierojatar Lydia Thomasson, josta tuli Lehtosen vaimo vuonna 1920.  

Lehtosen ja hänen velipuolensa välit huononivat kesä kesältä, koska Lehtonen ei ollut tyytyväinen Muhosten tilanhoitoon ja toisaalta tila oli liian pienikin elättämään Muhosen kymmenlapsista perhettä ja Muhosten asema oli tilalla epävarma. Lehtonen alkoi vähitellen vieraantua Inhan tilasta ja lopulta myi sen vuonna 1922. Aleksander Muhonen oli kuollut edellisenä vuonna tapaturmassa Savonlinnan Lehtiniemen telakalla, jossa hän oli kirvesmiehenä rakentamassa tervahöyryä, ja muu perhe hajaantui ympäri Säämingin pitäjää. 

Tämän jälkeen Lehtonen asui elämänsä loppuun saakka kesiä ja ulkomaanmatkoja lukuun ottamatta enimmäkseen Hörneborgin talossaan. Uudeksi kesänviettopaikakseen Lehtonen hankki vuonna 1924 Vanajaveden pienessä Vähä-Vohli-saaressa Sääksmäellä sijainneen Lintukoto-nimisen kalastajamajan. Lehtoselle oli myönnetty valtion taiteilijaeläke vuonna 1920.

Vuoden 1933 jälkeen Lehtosta pitkään vaivannut selkärankareuma alkoi pahentua niin että hän oli lähes liikuntakyvytön ja kärsi unettomuudesta ja masennuksesta. Kesällä 1934 hän ei enää pystynyt kirjoittamaan kipujen takia, ja viikkoa ennen 53-vuotissyntymäpäiväänsä Lehtonen hirttäytyi kotonaan Haagassa työhuoneensa kattoon maalatun tähtitaivaan alle. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemeen: U21b-18-2.

Joel Lehtosen Inhan tilan rakennukset ovat säilyneet nykypäivään. Samoin Hörneborgin huvila löytyy edelleen Helsingin Etelä-Haagan Sankaritieltä.LehtoNet (Web Archive)

 Tuotanto 
Joel Lehtosen tuotannossa kohoaa eniten esille yhdenpäivänromaani Putkinotko. Kuitenkin Lehtosen tuotanto on laaja-alaista. Teokset koskettelevat nuoruuden romantiikkaa, kansankuvausta, pessimististä aikalaiskritiikkiä. Lehtonen on merkittävä prosaisti ja lyyrikko, jolta pilkahtelee huumorin sävyjä. Ajan myötä Lehtosen asema monipuolisena kirjailijana on vahvistunut.Joel Lehtosen tuotanto (Web Archive)

 Teokset 
Perm : syysyön unelma, runokokoelma.   Otava 1904
Paholaisen viulu, romaani.   WSOY 1904
Mataleena : laulu synnyinseudulle, romaani.   Otava 1905
Villi : kuvitteluja, romaani.   Otava 1905
Tarulinna: Suomen kansan satuja Suomen lapsille uudelleen kerrottuina.    WSOY 1906
Ilvolan juttuja : kansansatusovitelmia Suomen lapsille.    Otava 1910
Rakkaita muistoja, runokokoelma.   Otava 1911. 
Myrtti ja alppiruusu, matkakirja.  Otava 1911 (perustui Lehtosen Italiaan ja Alpeille 1907–1908 tekemän matkan kokemuksiin)
Nuoruus, runokokoelma.   WSOY 1911 
Markkinoilta, runokokoelma.   Otava 1912
Punainen mylly.   Otava 1913 
Munkkikammio, runokokoelma.    Kirja, Helsinki 1914
Kerran kesällä, romaani.  Otava 1917  (kirjan täydellinen nimi oli Homo novus tai ei mitään uutta auringon alla s.o. Kerran kesällä maamansikoita hunajassa ja kermassa Könöliinien pöydässä; niille, joita makeus äitelöi, antaa Muttinen, joka ei tahdo naimisiin, koska pelkää olemattoman poikansa joutuvan sotaan, härkää ja pippurijuurta, ynnä kertomus signor Falcosta ja Bongmanin taisteluista Holoferneksen kanssa, tehnyt Joel Lehtonen, kuin myös erinäisistä muistakin narreista tavallisten porvareitten ja moukkain seassa, pikkukaupungissa Anno MCMXIII)
Kuolleet omenapuut, mutta terveitä ihmisiä, s.o. moukkia ja moukkaherroja suloisessa rauhassa, myös hiukan sodassa, Muttisen Aapelin ympärillä; runollista proosaa vuonna 1918, novellikokoelma.   Otava 1918. 
Puolikuun alla : matka- ja mielikuvia murjaanien maasta., runokokoelma.   Karisto 1919 (runojen pohjana Lehtosen v. 1914 tekemän Tunisian-matkan kokemukset)
Putkinotkon metsäläiset : kuvaus laiskasta viinatrokarista ja hänen ahkerasta akastaan, romaani.   Karisto 1919
Putkinotkon herrastelijat : lisiä herra Aapeli Muttisesta ja hänen rakkaistaan, romaani.   Karisto 1920
Putkinotko : kuvaus laiskasta viinatrokarista ja tuhmasta herrasta, romaani.   Karisto 1920
Tähtimantteli : sikermä, novellikokoelma.    Karisto 1920
 Kevättä ja kesää: Valikoima kirjailijan suorasanaisesta tuotannosta    Karisto 1921
Rakastunut rampa eli Sakris Kukkelman, köyhä polseviikki, romaani.  Karisto 1922
Sorron lapset, romaani.   Karisto 1923
Korpi ja puutarha, novellikokoelma.   Karisto 1923
Onnen poika : vähäisiä muistokuvia.  Karisto 1925 (Lehtosen lapsuudenmuistelma)
Punainen mies, romaani.   Karisto 1925
Rai Jakkerintytär romaani uskollisesta.   Otava 1927
Sirkus ja pyhimys : romaani vanhaan tyyliin.   Otava 1927
Lintukoto : muutamia päiväkirjan lehtiä.   Otava 1929
Keuruulainen impromptu, runokokoelma.   Kirjoitettu 1929, julkaistu Otava 1961
Kootut teokset 1–8.  Otava 1931–1935 
Järkyttäviä jälkiä.  Tieto Kustannus, Huopalahti 1931 (nimimerkillä Era Peira)
Henkien taistelu : kertomus tunnetuista kansalaisistamme, romaani.   Otava 1933

Postuumit julkaisut
Hyvästijättö Lintukodolle, runokokoelma.   Otava 1934
Metsän ukko eli Kolmen kaartilaisen seikkailu, lastenkirja; kuvittanut Erkki Tanttu.   Otava 1968
Putkinotkon herra : Kirjeitä 1907–1920, toimittanut Pekka Tarkka.   Otava 1969
Kanojen Kukkelman ja muita eläintarinoita, kuvittanut Hannu Taina.   Otava 1978
Valitut teokset 1 : Putkinotkon herra : kirjeet Sylvia Avellanille 1907–1920, toimittanut Pekka Tarkka.   Otava 1981
Valitut teokset 2 : Mataleena ; Markkinoilta ; Kerran kesällä.   Otava 1982
Valitut teokset 3 : Kuolleet omenapuut ; Putkinotko.    Otava 1982
Valitut teokset 4 : Putkinotkon epilogeja ; Tähtimantteli ; Rakastunut rampa ; Maan "hiljaisimmat" ; Lintukoto ; Hyvästijättö Lintukodolle. Otava 1982
Kirjeitä, toimittanut Pekka Tarkka.  Otava 1983
Runot, toimittanut Jarkko Laine.   Otava 1984
Ruiskukka : valikoima novelleja.   Karisto 1986
Lintukoto : muutamia päiväkirjan lehtiä ; Hyvästijättö Lintukodolle : runoja.   Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2001

 Joel Lehtosen kääntämiä teoksia 
 Conrad Ferdinand Meyer: Pescara, pienoisromaani. WSOY 1906
 Knut Hamsun: Pan. Yrjö Weilin 1907
 Bernt Lie: Musta Kotka: tarinoita pojista. Kansa 1907
 August Strindberg: Avioelämää: kaksitoista kertomusta avioelämästä, ensimmäinen osa. K. Kaatra, Tampere 1907 (alkuteos Giftas)
 August Strindberg: Avioelämää: kahdeksantoista aviojuttua, toinen osa. K. Kaatra, Tampere 1907 (alkuteos Giftas)
 Albert Bitzius: Miten Uli-renki tulee onnelliseksi, romaani. Otava 1908
 Bernt Lie: Myrskypääsky. Otava 1909
 Gustav Frenssen: Klaus Hinrich Baas, romaani. Otava 1910
 Thomas Krag: Gunvor Kjeld, papin tytär. Yrjö Weilin 1911
 Edvard Westermarck: Tapojen historiaa: kuusi akadeemista esitelmää: pidetty Turussa syksyllä 1911. Otava 1911
 Selma Lagerlöf: Kootut teokset 1: Gösta Berlingin taru. WSOY 1912
 Fritz Reuter: Maamiesajoiltani, niteet 1–2, kuvittanut Gerda Tirén. Gummerus 1913–1914
 Giovanni Boccaccio: Novelleja Decameronesta, esipuheen kirjoittanut Werner Söderhjelm. Otava 1914
 Gustaf Mattsson: Suomen mies meni Zanzibariin. WSOY 1915 (alkuteos En herre for till Zanzibar)
 Alexandre Dumas vanhempi: Kirjekyyhkynen. Karisto 1916 (alkuteos La colombe)
 Alexandre Dumas vanhempi: Mestari Aadam Kalabrialainen: kertomus Italian rosvoelämästä. Karisto 1916
 Henrik Ibsen: Yhteiskunnan pylväät, nelinäytöksinen näytelmä. Karisto 1916
 Alexandre Dumas vanhempi: Historialliset romaanit 1: Lääkärin muistelmia, historiallinen romaani Ludwig XV:n hovista. Karisto 1917
 Alexandre Dumas vanhempi: Historialliset romaanit 2: Josef Balsamo, historiallinen romaani Ludwig XV:n hovista. Karisto 1917
 Fritz Reuter: Kun setä Bräsig oli pehtorina, kuvittanut Gerda Tirén. Gummerus 1917
 Romain Rolland: Jean Christophe 1: Sarastus. WSOY 1917
 Romain Rolland: Jean Christophe 2: Aamu. WSOY 1917
 Romain Rolland: Jean Christophe 3: Nuorukainen. WSOY 1917
 Romain Rolland: Jean Christophe 4: Kapinoitsija. WSOY 1917
 Henrik Ibsen: Rakentaja Solness, kolminäytöksinen murhenäytelmä. Karisto 1918
 Romain Rolland: Jean Christophe 6: Antoinette. WSOY 1918
 Romain Rolland: Jean Christophe 7: Saman katon alla. WSOY 1918
 Henrik Ibsen: Inger, Östråtin rouva, viisinäytöksinen murhenäytelmä. Karisto 1919
 Romain Rolland: Jean Christophe 8: Ystävättäriä. WSOY 1919
 Romain Rolland: Jean Christophe 9: Palava pensas. WSOY 1919
 Romain Rolland: Jean Christophe 10: Uusi työpäivä. WSOY 1919
 B. P. Galdos: Marianela, romaani. Otava 1921
 Gunnar Castrén: Juhani Aho, osat 1–2. WSOY 1922–1923
 Max Eyth: Rahaa ja kokemusta, kertomus. Kirja 1924
 Anatole France: Pingviinien saari. Kansanvalta 1924
 Anatole France: Enkelien kapina. Kansanvalta 1925
 Ernst Pérochon: Pellon orjat. Kansanvalta 1926
 Fredrik Böök: Kesäinen leikki, romaani. Otava 1927 (alkuteos Sommarleken)
 Johan Bojer: Uusi temppeli, romaani. Otava 1928
 Stendhal: Punaista ja mustaa: kronikka 1830-luvulta, osat 1–2. Karisto 1929–1930 (alkuteos Le rouge et le noir)
 Vicki Baum: Naisylioppilas. Otava 1930 (alkuteos Stud. chem. Helene Willfüer)
 Ronald Fangen: Nuoria ihmisiä. Otava 1930
 Viktor Rydberg: Valitut teokset 1: Vaeltavat teinit; Singoalla. Otava 1930
 Viktor Rydberg: Valitut teokset 4–5: Viimeinen ateenalainen 1–2. Otava 1930
 Viktor Rydberg: Valitut teokset 6: Aseseppä. Otava 1930
 Louis Sparre: Kalevan kansaa katsomassa: muistiinpanoja Kauko-Karjalan retkeltä v. 1892. WSOY 1930
 Édouard Estaunié: Salaperäinen rouva, romaani. Otava 1934 (alkuteos Madame Clapain)
 Edmond ja Jules de Goncourt: Sairas sydän. Gummerus 1934 (alkuteos Renée Mauperin)
 Jules Verne: Pohjoista kohti, seikkailuromaani. Karisto 1935 (yhdessä Väinö Hämeen-Anttilan kanssa)

 Muistomerkit 
Joel Lehtoselle on pystytetty patsas Savonlinnaan Puistokadulle. Savonlinnan kaupunki tilasi Patsaan kuvanveistäjä Väinö Aaltoselta. Patsas julkistettiin toukokuussa 1953.Joe Lehtosen Patsas, Visit Savonlinna, viitattu 22.11.2023 (Archive.org)
 Lähteet 

Kirjallisuutta
 Pekka Tarkka: Joel Lehtonen I. Vuodet 1881–1917, Otava, 2009 
 Pekka Tarkka: Joel Lehtonen II. Vuodet 1918–1934, Otava, 2012 

 Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Joel Lehtosen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
 Joel Lehtosen teokset, Lumme Kirjastot
 LehtoNet (Web Archive)
 Joel Lehtosen Lintukoto (Web Archive)
 Joel Lehtosen Tusculum, Suomen Kuvalehti, 02.02.1935, nro 5, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Joel Lehtosen teoksia Kansalliskirjaston kirjallisuuspankissa
 Kotuksen tekstikorpuksia: Joel Lehtonen
 Yle Elävä arkisto. Aamun kirja: Pekka Tarkka: Joel Lehtonen, 1 osa. Haastattelu (2009) (video)
 Yle Areenan äänikirjat. Joel Lehtonen: Rakastunut rampa (1922). Lukija: Juhani Rajalin (2010)
 Yle Areenan äänikirjat. Joel Lehtonen: Kerran kesällä (1917). Lukija: Juhani Rajalin (2010)
 Yle Areenan äänikirjat. Joel Lehtonen: Putkinotko (1919–1920). Lukija: Esko Salervo (2016)
 Joel Lehtonen : Kanojen kukkelman. Pieni eläintarina, Suomen Kuvalehti, 22.06.1929, nro 25, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Savonlinna Joel Lehtosen runoudessa. Lähestyvien 300-vuotisjuhlien johdosta, Helsingin Sanomat, 26.07.1939, nro 197, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset novellikirjailijat
Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Luokka:Suomentajat
Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Itsemurhan tehneet
Luokka:Vuonna 1881 syntyneet
Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Sääminki
Luokka:Savonlinnan kulttuuri