James Bond

James Bond on kirjailija Ian Flemingin vuonna 1953 aloittama jännitysromaanien sarja, jonka pääosassa on brittiläinen vakooja ja salainen agentti nimeltä James Bond, koodinimeltään 007. Flemingin kuoltua vuonna 1964 romaanisarjaa ovat jatkaneet muut kirjailijat.

Romaanien lisäksi Bond on seikkaillut vuodesta 1962 alkaen yli 20 elokuvassa, joista niin sanotussa virallisessa elokuvasarjassa häntä ovat esittäneet Sean Connery, George Lazenby, Roger Moore, Timothy Dalton, Pierce Brosnan ja Daniel Craig. Bond-sarja on yksi maailman tuottoisimmista elokuvasarjoista. James Bondista on julkaistu myös sarjakuvia ja videopelejä.

Ilmestyessään James Bond -kirjat uudistivat vakoilugenreä tuomalla siihen autenttisuutta, seksiä ja väkivaltaa. Ensimmäisinä vuosikymmeninään tarinat sijoittuivat keskelle kylmää sotaa, mutta vuodesta 2006 alkaen elokuvien Bond on nähty kylmän sodan jälkeisenä sankarina.

 Kirjat 

 Kirjoitushistoria 

James Bondin loi englantilainen Ian Fleming (1908–1964). Fleming työskenteli toisessa maailmansodassa Britannian merivoimien tiedusteluosaston johtajan avustajana ja kohosi sotilasarvoltaan komentajaksi. Sodan jälkeen hän ryhtyi toimittajaksi ja kirjoitti päätoimisesti useiden vuosien ajan The Sunday Timesiin.Egan 2016, s. 8–16.

pienois|Goldeneye, Ian Flemingin Jamaikalla sijaitseva lomakoti, jossa hän kirjoitti Bond-romaaninsa.
Fleming alkoi tammikuussa 1952 kirjoittaa ensimmäistä James Bond -tarinaa Casino Royale Jamaikan-lomakodissaan Goldeneyessa. Käsikirjoitus valmistui kahdessa kuukaudessa, ja kirja julkaistiin 13. huhtikuuta 1953.Egan 2016, s. 39, 49. Kirjansa päähenkilön nimen Fleming otti yleisen käsityksen mukaan samannimiseltä ornitologilta, jonka lintukirja Flemingillä oli. Fleming kirjoitti seuraavien vuosien aikana uuden Bondin joka talvi Jamaikan-kodissaan. Casino Royale herätti ilmestyessään kohua, mutta se ei kuitenkaan nostanut seuraavien kolmen Bondin myyntiä. Kirjasarjan kaupallista menestystä auttoi julkisuus, jota Fleming sai pääministeri Anthony Edenin oleskeltua Goldeneyessa. Kun presidentti John F. Kennedy kertoi julkisuudessa pitävänsä Bondeista, niiden myynti kääntyi vahvaan nousuun. Fleming kirjoitti Bondeja kuolemaansa 1964 saakka.Cork & Stutz 2015, s. 11.

 Sisältö 

James Bond perustuu Flemingin omiin kokemuksiin tiedustelumaailmasta ja ulkomailla matkustelusta. Sarjan päähenkilö on Britannian tiedustelupalvelun MI6:n salainen agentti James Bond, koodinimeltään 007. Fleming sijoitti Bondin keskelle juuri alkanutta kylmää sotaa, mutta vuodesta 2006 alkaen hänet on elokuvissa nähty kylmän sodan jälkeisenä sankarina. Flemingin tarinoissa miehekäs Bond saa tehtäviä, joissa hän nykyaikaisia vempaimia käyttäen torjuu neuvostoliittolaisia agentteja, tuo kansainvälisiä rikollisia oikeuden eteen ja saa kauniita naisia sänkyynsä.

 Tyyli 

Bond-kirjoillaan Fleming uudisti vakoilugenreä tuomalla siihen autenttisuutta, seksiä ja väkivaltaa. Fleming teki paljon taustatyötä, minkä ansiosta Bond-kirjojen kuvaukset tiedustelualasta ovat tarkkoja.Egan 2016, s. 29–34. Kirjailija W. Somerset Maughamin mukaan Flemingin esikoisromaanissa Casino Royalessa oli täydellinen jännityksen vivahde, ja Anthony Burgessin mukaan Bondeissa oli ”renessanssinomaista intoa”. Sinclair McKayn mukaan Fleming oli mukaansatempaavan juonen ja tarkkanäköisten kuvausten mestari, jonka proosa saa lukijan haluamaan lisää.

 Luettelo Flemingin Bond-kirjoista 

Fleming kirjoitti kaksitoista Bond-romaania:

 Suomenkielinen nimi  Alkuperäinen nimi  Vuosi  Julkaisu Suomessa  Lisätietoja Kustantaja Vuosi Casino Royale  Casino Royale  1953  Gummerus  1963  Elä ja anna toisten kuolla  Anna toisten kukkien kuolla  Live and Let Die  1954  1966  Jalava  2003   Kuuraketti  Moonraker  1955  Gummerus  1965  Timantit ovat ikuisia  Diamonds Are Forever  1956  1966  James Bond Istanbulissa  From Russia, with Love  1957  Tohtori Ei  Dr. No  1958  1963  007 ja Kultasormi  Goldfinger  1959  1965  Pallosalama  Thunderball  1961  1962  Ensimmäinen osa "Blofeld-trilogiasta" 007 rakastettuni  The Spy Who Loved Me  1962  1966  Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa  On Her Majesty’s Secret Service  1963  1964  Toinen osa "Blofeld-trilogiasta" Elät vain kahdesti  You Only Live Twice  1964  Kolmas osa "Blofeld-trilogiasta" 007 ja kultainen ase  The Man With The Golden Gun  1965  1965 

Flemingin Bond-novellit on julkaistu kahdessa kokoelmassa:

 Suomenkielinen nimi  Alkuperäinen nimi  Vuosi  Julkaisu Suomessa  Tarinat Kustantaja Vuosi Erittäin salainen  For Your Eyes Only. Five Secret Occasions in the Life of James Bond  1960  Book Studio  1995  ”Saalis näkyvissä” (From a View to a Kill)  ”Erittäin salainen” (For Your Eyes Only)  ”Lohdun kvantumi” (Quantum of Solace)  ”Riisikaapelia” (Risico)  ”Hildebrandin harvinaisuus” (The Hildebrand Rarity) Mustekala; Hetken huumaus; Smaragdipallo  Octopussy and The Living Daylights  1966  Gummerus  1967  ”Mustekala” (Octopussy)  ”Hetken huumaus” (The Living Daylights)  ”Smaragdipallo” (The Property of a Lady)  '”007 in New York” (suomentamaton)

Kahdeksansivuinen novelli ”007 in New York” (1963) ilmestyi aluksi New York Herald Tribune -lehdessä ja liitettiin vasta vuonna 2002 Octopussy-kokoelmaan. ”007 in New York” on viimeinen suomentamaton Fleming-Bond.

 Muiden kirjoittamat Bond-tarinat 

Flemingin kuoleman jälkeen Bond-kirjasarjaa ovat jatkaneet Kingsley Amis (1968), Christopher Wood (1977–1979), John Gardner (1981–1996), Raymond Benson (1997–2002), Sebastian Faulks (2008), Jeffery Deaver (2011), William Boyd (2013), Anthony Horowitz (2015-2022) ja Charlie Higson (2023-).

Lisäksi Charlie Higson kirjoitti vuosina 2005–2008 alle 14-vuotiaille suunnattua Young Bond -kirjasarjaa, jossa seikkailee nuori James Bond. Higson kirjoitti viisi romaania, joista ensimmäisessä Bond on 13-vuotias. Higsonin jälkeen sarjaa jatkoi vuosina 2014–2017 neljällä romaanilla Steve Cole.

Vuosina 2005–2008 ilmestyi Samantha Weinbergin (salanimellä Kate Westbrook) kirjoittama Moneypenny Diaries -romaanitrilogia, jonka pääosassa seikkailee M:n sihteeri Moneypenny.Egan 2016, s. 295–296. Vuonna 2022 alkoi Kim Sherwoodin kirjoittama Double O -trilogia, jossa James Bond on kadonnut ja nuoremmat agentit lähtevät etsimään häntä. Lisäksi 2025 julkaistaan Vaseem Khanin uuden The Q Mysteries -kirjasarjan aloitus sekä Raymond Bensonin kirjoittama Felix Leiter -romaani.

 Sovitukset 

 Elokuvat 

 Historia 

Ian Fleming myi vuonna 1960 kaikkien olemassa olevien ja tulevien Bond-kirjojensa elokuvaoptiot lukuun ottamatta Casino Royalea, joka oli myyty jo aiemmin. Ostajina olivat tuottaja Harry Saltzman ja Albert R. Broccoli. Kaksikko perusti Bond-elokuvia varten tuotantoyhtiön nimeltä Eon ja teki kesäkuussa 1961 tuotantosopimuksen United Artistsin kanssa. Eon harkitsi ensimmäiseksi Bond-elokuvaksi ensin Pallosalamaa, mutta pian ensimmäiseksi elokuvaksi vaihdettiin Tohtori No. Flemingillä ei ollut sopimuksen mukaan sananvaltaa elokuvien käsikirjoituksiin, mutta hän osallistui niiden tekemiseen.Egan 2016, s. 108–113.

Kaikkien Bond-elokuvien alussa nähtävän ”aseenpiippukohtauksen” suunnitteli Maurice Binder.Egan 2016, s. 124.

Saltzman myi myöhemmin osuutensa Bondista Broccolille. Vuodesta 1995 alkaen Bond-elokuvia tuotti Broccolin tytär Barbara Broccoli yhdessä velipuolensa Michael G. Wilsonin kanssa.

Vuonna 2022 Amazon osti osan elokuvasarjan oikeuksista ja niiden mukana elokuvastudio MGM:n. Amazon maksoi kaupasta 8,5 miljardia. Kauppojen jälkeen puolet elokuvien oikeuksista kuului edelleen Barbara Broccolille ja Wilsonille, ja elokuvien taiteellinen kontrolli kuului kokonaisuudessaan Broccolille. No Time to Dien jälkeen uusien elokuvien tuotanto oli pysähdyksissä omistajien välisten riitojen vuoksi.. Amazon-MGM maksoi tiettävästi miljardi dollaria Wilsonille ja Broccolille vastineeksi siitä, että nämä luopuivat päätösvallastaan. Vastedes Wilson, Broccoli ja Amazon-MGM omistavat yhdessä elokuvasarjan oikeudet, mutta taiteellinen päätösvalta on Amazon-MGM:llä. 

 Pääosanäyttelijät 

pienois|Sean Connery James Bondina ensimmäisessä Bond-elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962).
James Bondin ensimmäiseksi esittäjäksi pyydettiin Cary Grantia, James Foxia ja Richard Johnsonia, jotka kaikki kuitenkin kieltäytyivät. Rooliin valittiin lopulta tuntematon skottinäyttelijä Sean Connery, vaikka tämä olikin hyvin erilainen kuin kirjojen James Bond ja herätti monissa epäilyksiä, myös Flemingissä.Egan 2016, s. 116–119. Sean Connery näytteli Bondia vuosina 1962–1967 ja 1971. Tämän jälkeen roolissa ovat olleet George Lazenby (1969), Roger Moore (1973–1985), Timothy Dalton (1987–1989), Pierce Brosnan (1995–2002) ja Daniel Craig (2006–2021).

Vuosikymmenten kuluessa elokuvien Bond on muuttunut näyttelijöidensä persoonan ja aikakautensa hengen mukaan. Conneryn Bond sopi 1960-luvun tyyliin ja seksikkyyteen. Mooren Bond oli hienostunut ja hiukan koominen, ja 1970-luvun Bondit tarjosivatkin kevyttä viihdettä poliittisena ja vakavana aikana. Timothy Daltonin Bond oli uskollisin Flemingin kirjoille, mutta hahmon täytyi mukautua 1990-luvun taitteen poliittiseen korrektiuteen, alkoholin- ja tupakanvastaisuuteen ja sukupuolimoraaliin. Pierce Brosnanin aikana Bondin elämäntyylistä tehtiin jälleen loistelias. Daniel Craigin kovia kokenut ja moraaliltaan monikäsitteinen Bond taas heijastelee 2000-luvun epävarmuutta, ympäristökatastrofin uhkaa, terrorismia ja kansainvälistä gangsterismia.

 Musiikki 

James Bond -elokuvissa on omaleimainen musiikki. Jokaisella sarjan elokuvalla on oma tunnuskappaleensa, jotka ovat usein nousseet hiteiksi. Koko elokuvasarjan tunnusmusiikin ”James Bond Theme” sävelsi Monty Norman. Tunnuksen orkesterisovituksen teki John Barry, joka on säveltänyt musiikin kaikkiaan yhteentoista Bond-elokuvaan.

 Tuotot 

James Bond -elokuvasarja on vuoden 2024 alkuun mennessä tuottanut lipputuloina maailmanlaajuisesti lähes kahdeksan miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä tekee siitä kaikkien aikojen viidenneksi tuottoisimman elokuvasarjan.

 Palkinnot 

Bond-elokuville on myönnetty vuoteen 2017 mennessä viisi Oscar-palkintoa: parhaat äänitehosteet (007 ja Kultasormi, 1964), parhaat erikoistehosteet (Pallosalama, 1965), parhaat äänitehosteet ja paras laulu (007 Skyfall, 2012) sekä paras laulu (007 Spectre, 2015). Golden Globe -palkintoja Bondit ovat saaneet kolme: parhaan uuden naisnäyttelijän palkinto Ursula Andressille (Salainen agentti 007 ja tohtori No) sekä parhaan kappaleen palkinto elokuville 007 Skyfall ja 007 Spectre.

 Luettelo elokuvista 

Taulukossa kaikki Bond-elokuvat, niiden pääosan esittäjät ja rahallinen menestys miljoonissa dollareissa. Casino Royale (1967) ja Älä kieltäydy kahdesti (1983) eivät lukeudu niin sanottuun viralliseen Bond-elokuvasarjaan.

 Vuosi Elokuva Pääosa Budjetti(milj. $) Tuotto(milj. $) Lähde Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi 1962  Salainen agentti 007 ja tohtori No  Dr. No         1963  Salainen agentti 007 Istanbulissa  From Russia with Love       1964  007 ja Kultasormi  Goldfinger       1965  Pallosalama  Thunderball       1967  Elät vain kahdesti  You Only Live Twice       Casino Royale  Casino Royale         1969  Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa  On Her Majesty’s Secret Service         1971  Timantit ovat ikuisia  Diamonds Are Forever         1973  Elä ja anna toisten kuolla  Live and Let Die         1974  007 ja kultainen ase  The Man with the Golden Gun       1977  007 rakastettuni  The Spy Who Loved Me       1979  Kuuraketti  Moonraker       1981  Erittäin salainen  For Your Eyes Only       1983  Octopussy – mustekala  Octopussy       Älä kieltäydy kahdesti  Never Say Never Again        1985  007 ja kuoleman katse  A View to a Kill        1987  007 vaaran vyöhykkeellä  The Living Daylights         1989  007 ja lupa tappaa  Licence to Kill       1995  007 ja kultainen silmä  GoldenEye         1997  Huominen ei koskaan kuole  Tomorrow Never Dies       1999  Kun maailma ei riitä  The World Is Not Enough       2002  Kuolema saa odottaa  Die Another Day       2006  Casino Royale  Casino Royale         2008  007 Quantum of Solace  Quantum of Solace       2012  007 Skyfall  Skyfall       2015  007 Spectre  Spectre       2021  007 No Time to Die  No Time to Die        

 Televisio 

CBS-televisioyhtiö esitti vuonna 1954 Casino Royalen tunnin mittaisena dramatisointina Climax! Mystery Theatre -sarjassa Yhdysvalloissa. Bondia esitti Barry Nelson. Vuonna 1958 CBS pyysi Flemingiltä Bond-televisiosarjaa. Sarjasta oli tarkoitus tulla 32-osainen, ja Fleming kirjoitti yksityiskohtaisen synopsiksen kolmeentoista jaksoon. Sarjaa ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Tuotantoyhtiö Hubbell Robinson hankki oikeudet Bond-televisioelokuvaan vuonna 1959, mutta suunniteltua elokuvaa ei koskaan tehty. Bondia olisi tiettävästi esittänyt elokuvassa James Mason.Egan 2016, s. 82.

James Bond -elokuva nähtiin televisiossa ensimmäisen kerran syyskuussa 1972, kun yhdysvaltalainen ABC esitti Kultasormen sunnuntai-illan elokuvana. Elokuvasta esitettiin voimakkaasti sensuroitu versio. Vuonna 1974 ABC esitti elokuvan 007 Istanbulissa, minkä jälkeen Bond-elokuvista tuli Yhdysvalloissa toistuvaa televisioviihdettä. Britanniassa Bond nähtiin televisiossa ensimmäisen kerran lokakuussa 1975, jolloin ITV esitti elokuvan Tohtori No. Tammikuussa 1980 esitetty Elä ja anna toisten kuolla sai 23,5 miljoonaa katsojaa, ja se on edelleen Britannian televisiohistorian katsotuin elokuva.Egan 2016, s. 214–215.

VHS- ja Betamax-Bondeja alettiin vuokrata 1980-luvun alussa ja myydä vuosikymmenen lopulla. Nykyisin Bond-elokuvat tulevat maksuttomille televisiokanaville sen jälkeen, kun niitä on ensin myyty videolla ja dvd:llä, maksutelevisiossa sekä suoratoistopalveluissa.Egan 2016, s. 215–216.

 Radio 

Etelä-Afrikan radio esitti Kuuraketin dramatisoituna kuunnelmana vuonna 1956. Bondia esitti Bob Holness. BBC esitti Elät vain kahdesti -romaanin dramatisoinnin vuonna 1990. Bondia esitti Michael Jayston.

 Sarjakuvat 

 Sanomalehdissä 

pienois|vasen|pysty=0.6||Kirjailija Ian Flemingin teettämä mallipiirros Bondista.
James Bond tuli suurelle yleisölle tutuksi ensi kertaa vuonna 1958, kun englantilainen sanomalehti Daily Express alkoi ensimmäisenä lehtenä julkaista James Bond -sarjakuvaa.Egan 2016, s. 74. Kuutena päivänä viikossa heinäkuusta 1958 alkaen ilmestynyttä sarjakuvaa piirsi tammikuuhun 1966 asti John McLusky. Kirjailija Ian Fleming suhtautui ajatukseen sarjakuvasovituksesta aluksi varauksellisesti, sillä hän pelkäsi sarjakuvan vähentävän Bondin arvoa sekä tarinoidensa lyhentymistä. Kun Fleming oli saatu vakuuttuneeksi sarjakuvan laadusta, hän halusi vielä varmistaa, että sarjakuvan Bondista tulisi oikeannäköinen, joten hän teetti toisella taiteilijalla piirroksen Bondista malliksi lehdelle. McLusky piti Flemingin näkemystä kuitenkin liian 30-lukulaisen sotilaallisena ja teki Bondista nykyaikaisemman näköisen. McLusky yhdisteli Bondiinsa urheilija Henry Cottonia, näyttelijä Robert Tayloria, Gary Cooperia ja Edinburghin herttuaa. McLusky piirsi vuosina 1958–1983 yhteensä 18 James Bond -seikkailua, joissa oli kaikkiaan noin 2250 strippiä.

McLuskyn lopetettua Daily Expressissä vuonna 1966 Bond-piirtäjänä jatkoi ensin Henry Gammidge ja hänen jälkeensä Yaroslav Horak. McLusky palasi Bondin pariin vuonna 1982 ja teki käsikirjoittaja Jim Lawrencen kanssa neljä uutta Bond-tarinaa.

Daily Express julkaisi Bondia vuoteen 1977 saakka. Sen jälkeen sarjakuvaa julkaistiin lehden sunnuntainumerossa ja arkipäivinä Daily Starissa vuoteen 1984 asti, jolloin se lopetettiin.Egan 2016, s. 136.

 Sarjakuvalehtenä 

Ensimmäinen James Bond -sarjakuvalehti julkaistiin Yhdysvalloissa tammikuussa 1963 Kuvitettuja klassikkoja -sarjassa. Tarina oli nuorille suunnattu sovitus elokuvasta Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962). Julkaisu lisensoitiin eteenpäin sarjakuvayhtiö DC:lle, joka ei kuitenkaan koskaan alkanut julkaista vakituista Bond-sarjakuvaa ennen option raukeamista 1972.Egan 2016, s. 136–139.

1970-luvulla ja 1980-luvulla Bond-sarjakuvia julkaistiin lähinnä ei-englanninkielisissä maissa. Sarjakuvakustantaja Marvel hankki Bond-sarjakuvien lisenssin 1980-luvulla ja julkaisi yksiosaiset erikoisnumerosovitukset elokuvista Erittäin salainen ja Octopussy. Play Value julkaisi kaksi James Bond 007 Adventure Storybooks -sarjakuvaa hyvin nuorille lukijoille. Seuraavana Eclipse julkaisi sarjakuvasovituksen elokuvasta Lupa tappaa ja vuonna 1989 Mike Grellin kirjoittaman ja kuvittaman Permission to Die, jossa oli uutta materiaalia. Marvel julkaisi vuonna 1992 yksittäisiä Bond-sarjakuvia. Sarjakuvien oikeudet siirtyivät vuonna 1992 Dark Horselle. Se omisti Bond-lisenssin neljän vuoden ajan ja julkaisi viisitoista Bond-sarjakuvaa. Topps julkaisi vuonna 1996 kolmiosaisen sovituksen elokuvasta 007 ja Kultainen silmä. Bond-sarjakuvia ei juurikaan julkaistu sen jälkeen pitkään aikaan. Vuonna 2014 Bondin sarjakuvalisenssi siirtyi Dynamite Entertainmentille, joka aloitti Bond-sarjansa marraskuussa 2015.Egan 2016, s. 266–269.

 Videopelit 

James Bond -videopelejä on tehty vuoteen 2016 mennessä yhteensä 25. Ensimmäinen lisensoitu James Bond -peli oli Parker Brothersin kehittämä James Bond 007, joka julkaistiin heinäkuussa 1983 Atari 2600:lle sekä esimerkiksi Atari 5200:lle ja Commodore 64:lle. Edellisenä vuonna oli tosin Britanniassa julkaistu Shaken but Not Stirred -niminen Bond-peli ZX Spectrumille.

007 ja kultainen silmä -elokuvan pohjalta tehty, Nintendo 64:n vuonna 1997 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli GoldenEye 007 oli suuri arvostelu- ja myyntimenestys. Peli sai Academy of Interactive Arts & Sciencesin vuoden pelin palkinnon ja oli yksi aikansa myydyimmistä Nintendo 64 -peleistä.Egan 2016, s. 282.

Vuosina 1999–2005 Electronic Arts julkaisi kahdeksan Bond-peliä, ja vuosina 2008–2012 Activision julkaisi neljä, jotka ovat Quantum of Solace, GoldenEye 007, James Bond 007: Blood Stone ja 007 Legends.

 Hahmot 

 James Bond 

pienois|Kultasormi-elokuvan Aston Martin DB5 ja Sean Connerya James Bondin roolissa esittävä mallinukke.
pienois|pysty|Daniel Craigia James Bondin roolissa esittävä vahanukke Madame Tussaudsin vahakabinetissa Lontoossa.
Päähahmo James Bond, koodinimeltään agentti 007, on Britannian tiedustelupalvelu MI6:n salainen agentti. Kirjailija Ian Fleming antoi Bondille nimen yhdysvaltalaisen lintutieteilijän James Bondin mukaan.

Fleming tarkoitti Bondin moderniksi hahmoksi, joka on aina kolmekymppinen. Elokuvasarjassa Bondin ikä on muuttunut, kun sarja on edennyt. Alussa Bond toimi kylmän sodan aikana, mutta vuodesta 2006 julkaistuissa elokuvissa hänen kerrotaan syntyneen vuonna 1968.

Bond on hyvin monitaitoinen. Hän on käynyt tiedustelupalvelun ja erikoisjoukkojen koulutuksen. Hän käyttää apunaan uudenaikaisia laitteita ja toimittaa kansainvälisiä rikollisia oikeuden eteen.

Bond arvostaa klassista hienostuneisuutta ja laatua. Hän kertoo kiinnittävänsä paljon huomiota yksityiskohtiin. Bond on naistenmies, innokas rahapelaaja, ja hän suosii vodkamartineja. Karismastaan huolimatta hänellä ei ole juurikaan läheisiä ystäviä.

 Muita toistuvia hahmoja 

M on Bondin esimies, Britannian Salaisen palvelun MI6:n (tai joissain varhaisissa yhteyksissä MI7:n) johtaja. Hänellä ja Bondilla on hyvin kiinteä suhde, vaikka M usein tuskastuukin Bondin sääntöjen vastaisiin menetelmiin ja hedonistiseen elämäntyyliin.Cork & Stutz, s. 170. Miss Moneypenny on Bondin esimiehen M:n pitkäaikainen sihteeri. Moneypenny ja Bond flirttailevat jatkuvasti, mutta heillä ei ole suhdetta.Cork & Stutz, s. 176. Q on MI6:n varusteiden kehittelystä ja valmistamisesta vastaavan osaston päällikkö. Bond varustautuu Q:n valmistamilla teknisillä apuvälineillä.Cork & Stutz, s. 182–183. CIA:n agentti Felix Leiter on Bondin hyvä ystävä, joka auttaa usein Bondia tämän työssä.Cork & Stutz, s. 168.

Bondin viholliset ovat usein miljardöörejä, joilla on suuret haaveet ja valtavat hankkeet, jotka uhkaavat maailmaa. Apunaan heillä on kätyreitä.

Bondin seikkailuihin kuuluu aina kauniita ja eteviä naisia. He voivat olla määrätietoisia salaisia agentteja, jotka pystyvät haastamaan Bondin, tai Bondin rakastajattaria eli ”Bond-tyttöjä”.Cork & Stutz, s. 109.

 Vaikutus 

James Bondista tuli 1950- ja 1960-lukujen komean ja nokkelan playboysankarin perikuva. Hän oli lännessä silloin versoneen kulutusaikakauden symboli suosiessaan vain parhaita merkkejä ja saadessaan käytettävikseen uusinta huutoa olevia elektronisia laitteita.

Bondin innoittamana on syntynyt useita jäljitelmiä ja parodioita, kuten Salainen agentti 86 -televisio- ja elokuvasarja, Austin Powers -elokuvasarja sekä Johnny English -elokuvat.

 Arvostelua 

Jotkut älymystöön kuuluvat kriitikot ja kirjailijat arvostelivat Flemingin Bond-romaaneja. Paul Johnson kirjoitti Bond-ilmiöstä kuuluisan kriittisen esseensä ”Seksi, snobismi ja sadismi”. Vakoilukirjailija John le Carré arvosteli Bondin moraalittomuutta, ja feministit ovat usein vastustaneet Bondin sovinistisuutta. Neuvostoliitto arvosteli Flemingiä siitä, että hän loi maailman, jossa ”lait kirjoitetaan pyssynpiipulla”. Moni lukija on arvostellut Bondeissa yleistä tuotemerkkien mainitsemista, jota Fleming harjoitti tuodakseen romaaneihinsa realismia.

 Lähteet 




 Viitteet 

 Kirjallisuutta 




 Aiheesta muualla 





Luokka:84 Kertomakirjallisuus
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit