Kesäpäivä Kangasalla

Kesäpäivä Kangasalla (ruotsinkielinen alkuperäisnimi En sommardag i Kangasala), jota joskus kutsutaan ensimmäisen säkeensä mukaan nimellä Mä oksalla ylimmällä, on Zacharias Topeliuksen 1853 kirjoittama runo ja osa Sylvian laulut -sarjaa. Runosta on kaksikin käännöstä suomeksi, yleisemmin käytetty P. J. Hannikaisen (1854–1924) käännös ja harvinaisempi Otto Mannisen (1872–1950) käännös.

Gabriel Linsén sävelsi runon lauluksi 1864. ”Kesäpäivä Kangasalla” nimettiin Pirkanmaan maakuntalauluksi 1995 ja sitä lauletaan kesäisenä kotiseutulauluna Kangasalla. Laulu tunnetaan ympäri Suomea, sillä se on ollut vanhastaan yksi suosituimpia koululauluja. Lauluversioissa on yleensä mukana vain runon ensimmäinen, viides ja kuudes säkeistö. Laulu on myös soitinteoksena tunnettu Oskar Merikannon pianoimprovisaationa.

Laulussa esiintyviä paikkoja ovat muun muassa Längelmävesi- sekä Roine-nimiset järvet ja Harjulan seljänne. Huomattavaa on, että ruotsinkielisessä versiossa laulun paikka on Haralan harju, josta näkyy Vesijärvi. Suomenkielinen versio sijoittuu jommallekummalle Längelmävettä ja Roinetta erottavista harjuista, Keisarinharjulle tai Vehoniemenharjulle.

”Kesäpäivä Kangasalla” on levytetty useaan otteeseen. Laulettuja levytyksiä ovat tehneet muun muassa tamperelainen Nekalan tyttökuoro ja yksinlauluna Mauno Kuusisto sekä pianolla Eero Heinonen ja Izumi Tateno.

Lähteet



Viitteet

Aiheesta muualla


 Sylvias visor. 3. Sylvia har sett Sicilien och Egypten och finner dock Finland så skönt alkuperäisteos ruotsiksi, topelius.sls.fi

Luokka:Kangasalan kulttuuri
Luokka:Suomen maakuntalaulut
Luokka:Pirkanmaa
Luokka:Suomalaiset isänmaalliset laulut
Luokka:Zachris Topeliuksen runot