Jari Vilén

Jari Pekka Olavi Vilén (s. 17. huhtikuuta 1964 Kemi) on suomalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän on toiminut muun muassa kansanedustajana, ministerinä ja suurlähettiläänä.

Vilén toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1999–2007 ja Lipposen II hallituksessa ulkomaankauppaministerinä. Hän on toiminut Suomen suurlähettiläänä Unkarissa 2007–2012, Puolassa 2012–2014, Barentsin ja Pohjoisen ulottuvuuden osalta 2021–2023 ja Kanadassa 2023–2024. Hän toimi myös EU:n suurlähettiläänä Euroopan neuvostossa 2014–2018 ja Euroopan komission puheenjohtaja Jean-Claude Junckerin arktisten asioiden neuvonantajana 2018–2020. Vuonna 2024 Viléniä syytettiin häirinnästä ja epäasiallisesta käytöksestä suurlähetystönsä työntekijöitä kohtaan, minkä seurauksena hän siirtyi ulkoasiainneuvokseksi ulkoministeriöön.

 Opinnot 
Vilén on valmistunut kasvatustieteen maisteriksi Oulun yliopistosta 1990. Hän on suorittanut jatko-opintoja Irlannissa Trinity Collegessa ja toiminut opettajana St. Andrews Collegessa 1990–1991.

 Pro gradu -epäselvyydet 
Tammikuussa 2002 Oulun yliopiston selvitysryhmä totesi Vilénin pro gradu -opinnäytetyön olevan laajalti suoraa lainausta aiemmista teoksista ilman asianmukaisia lähdeviitteitä. Työryhmän mukaan vuonna 1989 hyväksytyn gradun tekstiosuuden 45 sivusta noin puolet on plagioitu. Työryhmä katsoi vastuun työstä olevan tekijällään, mutta myös Vilénin graduohjaaja ja tiedekuntaneuvosto saivat asiasta moitteita. Vilén ja hänen ensisijainen graduohjaajansa katsoivat, että gradu oli vallinneeseen käytäntöön nähden asiallisesti arvioitu jo sitä hyväksyttäessä ja Vilén vakuutti toimineensa vilpittömästi. Työryhmä totesi, että tutkielman hyväksymisen purkamiselle ei ole lain edellyttämiä perusteita. Kohun aloitti kirjoitus keskustalaisessa sanomalehti Suomenmaassa joulukuussa 2001.

 Ura 
Vilén toimi Oulun yliopiston assistenttina 1991–1992 ja Suomen Akatemian apurahatutkijana Vrije Universiteitissa Brysselissä Belgiassa 1992–1994. Vuosina 1995–1999 hän toimi Lapin liiton maakuntasihteerinä.

 Poliittinen ura 
Vilén valittiin Lapin vaalipiirin kansanedustajaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleissa ja uudelleen vuoden 2003 vaaleissa.

Vilén toimi Eurooppa- ja ulkomaankauppaministerinä 4. tammikuuta 2002 – 17. huhtikuuta 2003 Lipposen toisessa hallituksessa. Vilénin ministerivastuisiin ulkomaankauppaministerinä kuuluivat muun muassa kauppa-, kilpailu-, kuluttaja- sekä matkailupolitiikka. Eurooppaministerinä hän vastasi EU:n laajentumisneuvotteluista. Vilén toimi Euroopan unionin perustuslakia valmistelleen tulevaisuuskonventin jäsenenä 9. toukokuuta – 10. heinäkuuta 2003 korvaten konventissa silloisen pääministerin Matti Vanhasen.

Vilén toimi eduskunnan suuren valiokunnan puheenjohtajana 18. kesäkuuta 2004 alkaen vuoden 2007 eduskuntavaaleihin asti. Hän on aktiivinen Eurooppa- ja turvallisuuspoliittinen keskustelija ja on toimittanut kaksi kirjaa Euroopan unionin tulevaisuudesta.

Alkuvuodesta 2006 Vilén piti Suomen Sisun julkaisemien Muhammad-pilapiirrosten julkaisua vastuuttomana ja vaati kuvien poistamista ennen kuin ne tekevät korvaamatonta vahinkoa Suomelle ja suomalaisille.

Vilén oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen 1993–1996 sekä Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen 2004–2007. Hänet valittiin ylimääräisissä Rovaniemen kaupungin ja maalaiskunnan kuntaliitoksen johdosta pidetyissä kunnallisvaaleissa 23. lokakuuta 2005 myös uuden yhtyneen Rovaniemen kaupunginvaltuutetuksi. 

Vilénin muita luottamustehtäviä ovat olleet muun muassa Eurooppalainen Suomi ry:n sekä Kansallinen sivistysliitto ry:n puheenjohtajuus. Vilén on myös toiminut muun muassa Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL ry:n puheenjohtajana 1988–1989, Kokoomuksen puoluevaltuuston varapuheenjohtajana 1995–2000, Pohjoismaiden neuvoston Konservatiiviryhmän puheenjohtajana 2001 ja Kemijärven Kuvanveisto- ja Kulttuurisäätiön hallituksen puheenjohtajana 2006–2007.

 Ulkoasiainhallinto 
Vilén ilmoitti 9. joulukuuta 2006 Lapin Kokoomuksen piirihallituksen kokouksessa luopuvansa ehdokkuudesta vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Hän kertoi tuolloin, ettei koe moraalisesti mahdolliseksi olla ehdolla tilanteessa, jossa hän mahdollisesti heti vaalien jälkeen kesän aikana olisi siirtymässä kansainvälisiin tehtäviin.

Presidentti Tarja Halonen nimitti 2. maaliskuuta 2007 Vilénin Suomen Budapestin suurlähetystön päällikön virkaan 1. elokuuta 2007 alkaen. Vilén siirtyi ulkoministeriön palvelukseen 1. huhtikuuta 2007 ja ryhtyi valmistautumaan tehtäväänsä. 17. helmikuuta 2012 presidentti nimitti Vilénin Varsovassa, Puolassa olevan Suomen suurlähetystön päällikön tehtävään 10. syyskuuta 2012 lähtien. 11. huhtikuuta 2014 EU:n ulkoministeri Catherine Ashton nimitti Vilénin EU:n suurlähettilääksi Euroopan neuvostoon.

Lokakuusta 2018 maaliskuuhun 2020 suurlähettiläs Vilén toimi EU:n arktisen politiikan neuvonantajana Euroopan poliittisen strategian keskuksessa (European Political Strategy Centre) EPSC:ssä, joka on EU:n komission ajatushautomo ja palveli puheenjohtaja Jean-Claude Junckeria.

Maaliskuusta 2020 alkaen Vilén toimi Suomen Barentsin ja Pohjoisen ulottuvuuden suurlähettiläänä ulkoministeriössä. Hänet nimitettiin toukokuussa 2023 Suomen Kanadan-suurlähettilääksi Ottawaan 1. syyskuuta 2023 alkaen.

Heinäkuusta 2024 alkaen Vilen siirtyi Suomeen ulkoministeriön alaisuuteen, jossa hän toimii ulkoasiainneuvoksena asiantuntijatehtävissä Itä- ja Kaakkois-Aasian ja Oseanian yksikössä.

 Syytökset häirinnästä ja epäasiallisesta käytöksestä 
Maaliskuussa 2024 julkisuuteen tuli useiden Suomen Ottawan-suurlähetystön työntekijöiden allekirjoittama valituskirjelmä, jossa he syyttivät Viléniä häirinnästä ja epäsopivasta käytöksestä. Kirjelmässä Vilénin väitettiin muun muassa kosketelleen naispuolisia henkilöstön jäseniä epäsopivasti ja esittäneen heistä seksuaalisävytteisiä huomautuksia, käyttäytyneen uhkaavasti, esittäneen vähätteleviä huomioita etnisistä, uskonnollisista ja seksuaalisista vähemmistöistä sekä jatkuvasti kritisoineen henkilöstön työtä. Vilénin toiminnasta oli tehty myös kolme muuta häirintäilmoitusta ulkoministeriöön, ja tapaus oli ollut käsittelyssä muutaman viikon ennen kuin se tuli julkisuuteen. Vilén kertoi, että syytökset tulivat hänelle täytenä yllätyksenä eikä hän tunnista niitä. Ulkoministeri Elina Valtosen piti syytöksiä vakavina, ja ulkoasiainhallinon virkailijayhdistyksen puheenjohtaja Mari Neuvonen piti tapausta täysin poikkeuksellisena ja jopa Suomen suhteita ulkovaltoihin vaarantavana.

Ulkoministeriö aluksi palkkasi Roschier Asianajotoimiston selvittämään syytöksiä. Hankintaa perusteltiin sillä, että tapaus oli monitahoinen ja laaja-alainen. Ulkoasiainhallinnon virkailijayhdistys kritisoi hankintaa, ja eduskunnan oikeusasiamies Petri Jääskeläinen ilmoitti ottavansa ulkoministeriön menettelyn tutkittavaksi. Pian tämän jälkeen ulkoministeriö ilmoitti luopuvansa ulkopuolisen selvittäjän käyttämisestä johtuen sen liian korkeista kustannuksista. 

Toukokuussa 2024 Vilén pyysi Facebook-sivuillaan anteeksi suurlähetystön henkilöstöltä ja kertoi pyytäneensä ulkoministeri Valtoselta lupaa palata Suomeen ulkoministeriöön. Ulkoministeriö antoi myöhemmin samassa kuussa Vilénille epäasiallisesta käytöksestä, häirinnästä ja seksuaalisesta häirinnästä kirjallisen varoituksen. Ulkoministeriö myös teki poliisille rikosilmoituksen tapausta koskevien tietojen vuotamisesta medialle.

 Tutkintapyyntö kulukorvauksista 
Kesäkuussa 2024 ulkoministeriö ilmoitti perivänsä Viléniltä perusteettomasti saatuja puoliso- ja lapsikorvauksia sekä tekevänsä asiaan liittyen tutkintapyynnön poliisille. Korvauksia oli maksettu Vilénille hänen toimiessaan Kanada-suurlähettiläänä, vaikka hänen perheenjäsenensä olivat olleet Ottawassa vähemmän kuin korvaukset edellyttivät. Vilén kertoi tehneensä itse esityksen korvausten takaisin perinnästä ja luvanneensa maksaa koko summan. Poliisi aloitti esitutkinnan asiasta heinäkuun puolessavälissä. Elokuussa Vilén maksoi ulkoministeriölle takaisin korvaukset, jotka olivat yhteensä lähes 38 000 euroa. Petos- ja virkarikosepäily siirtyi syyteharkintaan marraskuussa 2024.

Syyttäjä päätti 30. kesäkuuta 2025 ettei asiassa ollut todennäköisiä syitä epäillä Viléniä petoksesta tai virkarikoksesta ja jätti syytteet nostamatta.

 Perhe 
Vilén meni vuonna 2005 naimisiin kansanedustaja Janina Anderssonin entisen eduskunta-avustajan Janina Kosken kanssa. Vuonna 2009 he ilmoittivat eroavansa. Vilén avioitui uudelleen 11. kesäkuuta 2011 Budapestissa Eva Söregin kanssa, joka otti sukunimekseen yhdistelmänimen Söregi-Vilén. He saivat pojan 10. joulukuuta 2017. Söregi-Vilén työskentelee Unkarin parlamentissa entisen puhemies Katalin Szilin kabinettipäällikkönä.

 Julkaisuja 
 Jari Vilen & Markku Jokisipilä, Kiitoskortti Hitleriltä – SS-mies Jorma Laitisen päiväkirjat 1941–43, Minerva 2020 
 Jari Vilen, Suurlähettiläänä kuohuvassa Keski-Euroopassa, Minerva 2021 

 Kunnianosoitukset 

 Puolan tasavallan ansioritarikunnan komentajaristi 2014
 Suomen sotilasansiomitali 2014
 Miskolcin yliopiston kunniajäsen 2013
 Pécsin yliopiston kunniatohtori 2012
 Unkarin ansioritaristi 2012
 Iszaszentgyörgyn kunniakansalainen 2012
 Geresdlak-mitali 2012
 Kemin kaupungin kilpi 2009
 Viron Maarian ristin 3. luokan ritarikunta. 2006
 Suomen Leijonan ritarikunnan komentaja 2003
 Dalian Maritime Universityn kunniaprofessori 2003

 Lähteet 


 Huomio gradutöiden ohjaukseen  – Tietopisto
 Selvitys Jari Vilénin pro gradu-työstä  – Oulun yliopisto. 2.1.2002.
 Lajunen: Vilénin gradu loppuunkäsitelty MTV Uutiset. 17.1.2002.
 Vilénin gradukohua peitellään – Iltalehti. 12.4.2005.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 


Luokka:Kansanedustajat
Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Luokka:Kemin kaupunginvaltuutetut
Luokka:Rovaniemen kaupunginvaltuutetut
Luokka:Suomen ulkomaankauppaministerit
Luokka:Suomalaiset diplomaatit
Luokka:Lapin vaalipiiri
Luokka:Vuonna 1964 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt