Merimasku

Merimasku on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Varsinais-Suomen maakunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Siihen kuului pieni alue mantereella sekä pohjoisosa Otavan saaresta.

Merimaskun naapurikunnat olivat Naantali, Rymättylä, Velkua, Askainen, Masku ja Lemu.

Merimaskun nähtävyyksiin lukeutuvat 1726 rakennettu Merimaskun kirkko ja Maamiesseurantalo kirkonkylässä. Kirkon- ja Särkänsalmen silta ovat myös kunnan maamerkkejä. Kunnantalo ja hallinto sijaitsivat kirkonkylässä, mutta kunnan suurin asutuskeskus oli Järvensuu.

Merimasku, Rymättylä ja Velkua liittyivät osaksi Naantalin kaupunkia vuoden 2009 alussa. Kaupungin nimi säilyi ennallaan, ja asukasluvuksi tuli vajaat 20 000.Kuntaliitos hyväksyttiin valtuustoissa pienin murinoin  (Turun Sanomat 28. elokuuta 2007)

 Kyliä 
pienoiskuva|vasen|Särkänsalmen silta vuonna 2009.
Merimaskun kyliä ovat Akkola, Heikkola, Heikinmäki, Hirvoinen, Horja, Iskola, Järvensuu, Kaksoinen, Karjalainen, Kaukola, Koveri, Kräkilä, Kukolainen, Kuuslahti, Kuusniemi, Köylijärvi, Lieranta, Liettistenmaa (Lietisten saaret), Liiamaa, Lukkarainen, Mälsälä, Pohjalainen, Rautuinen, Riittonpää, Saaristolaiskylä, Sannainen, Taattinen, Tammisaari, Tanskila, Tärkkinen, Uusikartano.

Maanmittari Magnus Bergmanin tekemä Heikkolan kartta on vuodelta 1696.

 Historiaa 

Merimaskun kylistä mainitaan Koveri jo 1300-luvulla, jolloin Paimion kirkkoherra Nikolaus Ripsa vaihtoi tiluksia piispa Hemmingin kanssa. Koverin mainitaan tuolloin sijainneen Maskun pitäjässä. 1600-luvulla kruunu jakeli läänityksiä aatelille, joista Merimaskussa vaikuttivat varsinkin Lempisaaren, Louhisaaren ja Kankaisten kartanot. Talonpojat joutuivat vuokraviljelijöiksi eli lampuodeiksi.

1640-luvulla perustettiin Turun akatemia ja myös merimaskulaiset joutuivat akatemian maksumiehiksi. Piispa Rothovius sai Karjalaisten tilan palkkatilakseen ja akatemian virkataloksi määrättiin Akkola.

1680-luvulla rukattiin Ruotsin sotalaitosta ja maahan muodostettiin ruotusotilaille torppia ja upseereille sotilasvirkataloja eli puustelleja. Merimaskuun muodostettiin 3 puustellia: everstin virkatalo oli Lukkarainen, korpraalin virkatalo oli Karjalainen ja ratsumestarin puustelli oli Uusikartano.

Merimaskun ensimmäinen varsinainen kuntakokous kutsuttiin koolle pitäjäntuvalle 10. helmikuuta 1869. Kunnallishallituksen esimieheksi valittiin Johan Sandelius sekä jäseniksi Erik Killainen, Karl Moisio, Anders Björklund, Anders Tammelin, Karl Järnström ja Fredrik Merilä.Kotiseutumme Askainen-Houtskari-Iniö-Korppoo-Kustavi-Merimasku-Nauvo-Rymättylä-Taivassalo-Velkua-Vår Hembygd Villnäs-Houtskär-Iniö-Korpo-Gustavs-Merimasku-Nagu-Rimito-Tövsala-Velkua 2005-2006. Oy Botnia-Foto Ab, 2006. 

Merimaskun seurakunta oli alkujaan Maskun kappeli. Vuonna 1577 se siirrettiin Naantalin kappeliksi. Kirkkoherrakunta Merimasku on ollut vuodesta 1904.Suomen seurakunnat - Merimasku

Rymättylä-Merimaskun maamies- ja kalastajaseura perustettiin vuonna 1897. Toiminta oli alkuvuosista lähtien vilkasta, vaikka pitkät etäisyydet haittasivat toimintaa. Osittain tämän takia merimaskulaiset erosivat seurasta ja perustivat oman maamiesseuran vuonna 1918. Alkuaikoina tärkein toiminta oli hevosjalostus, toinen tärkeä asia maanviljelyksen koneellistuminen ja siihen liittyvät koulutukset ja tiedottaminen. Merimaskussa järjestettiin 1920-luvulta alkaen ravikilpailuja kesäisin sekä talvisin, ja kyntökilpailuja hevosilla, myöhemmin 1950-luvulla traktoreilla. Maamiesseuran hallinnoimaan vuonna 1944 saatuun Merimaskun maamiesseurantaloon muodostui kunnan viihdekeskus. Siellä järjestettiin muun muassa tansseja, elokuvaesityksiä ja näytelmiä.

Merimaskun kirkonkylään rakennettiin terveystalo vuonna 1947, ja 1950-luvulla sen viereen valmistui osuuspankki ja lossitupa, sekä kirkkoa remontoitiin. Kapulalossista moottorilossiin siirryttiin vuonna 1952, samana vuonna Merimasku sai myös uuden koulun.

 Kuuluisia merimaskulaisia 
 Harro Koskinen (s. 1945), taidemaalari, taidegraafikko ja kuvanveistäjä
 Hanna Nurminen (s. 1955), Koneen Säätiön asiamies ja hallituksen puheenjohtaja, Saaren kartanon taiteilijaresidenssin toiminnanjohtaja
 Zefanias Suutarla, (1834–1908), valtiopäiväedustaja, paikallisvaikuttaja ja talonpoika

 Kulttuuri 

 Kotiseututoiminta 
Kotiseutuyhdistys Merimasku-Seura järjestää tapahtumia, julkaisee Myötätuulta Merimaskussa -lehteä ja huolehtii Kollolan kotiseututalosta, jossa toimii myös seuran ylläpitämä Merimaskun teatteri.

 Murre 
Merimaskun alueella puhutun kielen perustana on pohjoinen Lounais-Suomen murre. Merimaskun murre kuuluu Lounais-Suomen pohjoisryhmän Maskun alaryhmään.

 Ruokakulttuuri 
Merimaskun pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla suolalahna ja uunipuuro.Kolmonen, Jaakko 1988. Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat, s. 26. Helsinki: Patakolmonen Ky.

 Urheilu 
Merimaskussa toimii urheiluseura Merimaskun Ahto, jonka yleisimpiin toimialueisiin kuuluvat jalkapallo ja hiihto.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

*