Sortavala

Sortavala ( Сортавала) on kaupunki Sortavalan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Laatokan pohjoisrannalla noin 190 kilometriä Petroskoista länteen ja runsaat 30 kilometriä Suomen rajasta. Kaupunki on Sortavalan piirin hallinnollinen keskus. Kaupungissa asui yhteensä 14 787 henkeä vuonna 2023.

 Maantiede 
 Ilmasto 

 Historia 

Paikkakunta tunnetaan jo 1100-luvulta. Se oli tärkeä kauppapaikka 1500-luvulla ja mainitaan venäläisissä kirjallisissa dokumenteissa vuonna  1582 kylänä nimellä Сердоболь, Serdobol (Serdovol), ja tällä nimellä kaupunkia venäjän kielessä kutsuttiin vuoteen 1918 saakka. Stolbovan rauhassa vuonna 1617 alue liitettiin osaksi Ruotsia ja kuningatar Kristiina myönsi paikkakunnalle kaupunkioikeudet vuonna 1632 nimellä Sortavala, . Kaupunki hävitettiin suuren Pohjan sodan aikana 1700-luvun alussa lähes täydellisesti ja se menetti merkityksensä pitkäksi aikaa. Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721 se luovutettiin Venäjälle. 

 Suomen aika 

Kun Suomen alueesta oli tullut osa Venäjää Haminan rauhassa vuonna 1809, Sortavala liitettiin vuonna 1812 muun Vanhan Suomen mukana Suomen suuriruhtinaskuntaan osaksi Viipurin lääniä.

Suomessa Sortavalasta kehittyi Laatokan Karjalan henkinen keskus. Sinne perustettiin sekä mies- että naisopettajaseminaari vuonna 1880, pappisseminaari vuonna 1918 ja ortodoksinen arkkipiispanistuin vuonna 1925. Sortavalan alueen uskonnollista merkitystä vahvisti Laatokan saaressa noin 40 kilometriä etelään sijaitseva Valamon vanha luostari. Sortavalasta kehittyi 1800-luvun loppupuolelta 1930-luvulle tultaessa merkittävä koulu- ja kulttuurikaupunki. Huomattava osa ennen vuotta 1939 koulutetuista kansakoulunopettajista on saanut oppinsa Sortavalan opettajaseminaareissa.

Sortavala oli kokoonsa nähden myös merkittävä teollisuuskeskus. Siellä oli muun muassa huonekalu- ja suksitehdas, urkuharmoonitehdas, elintarviketeollisuutta ja kutomo. Siellä oli myös parantola eli sanatorio. Sankkojen metsien ansiosta metsänhakkuu ja raakapuun myynti teollisuuden raaka-aineeksi oli Sortavalassa yleistä. Rautatieyhteys Viipuriin rakennettiin vuonna 1893. Kaupungissa on sisävesisatama.

Sortavalassa toimi myös merkittäviä urheiluseuroja: Vuonna 1929 perustettu Sortavalan Palloseura (SPS) harjoitti jalkapalloa, pesäpalloa ja jääpalloa. Sen paikallinen pääkilpailija oli Sortavalan Palloilijat (SP). Jatkosodan jälkeen seurat muuttivat Kuopioon, missä nimeksi tuli Kalevan Pallo (KalPa), joka on nykyisin tunnettu jääkiekkoseura. Näitä ennen toimivat jo voimistelu- ja luisteluseura Sortavalan Viritys sekä työväen urheiluseura Sortavalan Ponnistus, joka keskittyi voimalajeihin ja vesiurheiluun.

Kaupunki kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa vuonna 1940. Hyökättyään jatkosodassa Suomi valloitti myös Sortavalan vuonna 1941.Hornborg, Suomen historia, s. 283, 286, 291 Jatkosodan vuonna 1944 päättäneen Moskovan välirauhan perusteella Suomen oli kuitenkin tunnustettava vuonna 1940 sovittu raja.Kirkinen, Karjalan kansan historia, s. 460 

Pohjois-Karjalan museossa Joensuussa on Sortavalan keskustan historiallinen pienoismalli.Sortavala-säätiön sivut 

Väestö
Asukasluvun kehitys

Alla oleva taulukko kuvaa kaupungin asukasluvun kehitystä. On syytä huomata, että 1815–1939 tilastot kuvaavat vain kaupunkialueen asukasmäärää ilman esikaupunkialueita. Sortavalan kaupungissa asui vuonna 1939 4 710 asukasta ja sen esikaupungeissa noin 4 500 asukasta. Varsinaisen kaupungin pinta-ala oli vain 1,40 neliökilometriä, mutta ympäröivään Sortavalan maalaiskuntaan kuului 666,80 neliökilometriä maata. Neuvostoliiton aikana kaupungin pinta-ala kasvoi Suomen aikaisesta.

 Vuosi 1815 1850 1870 1890 1910 1920 1930 1938 1939 1959 1970 1979 1989 2002 2010  Väkiluku (kaupunki)               

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Sortavalan kaupungissa asui 19 235 henkeä. Sortavalan kaupunkikunnassa asukkaita oli 20 374, eli kaupungin ohella 1 139 maaseutuasukasta.

 Tunnettuja suomalaisia sortavalaisia 
Ritva Auvinen (1932–2026), oopperalaulaja
Bengt Broms (1929–2023), professori, oikeustieteilijä
Petri Bryk (1913–1977), toimitusjohtaja, keksijä, metallurgi, diplomi-insinööri, vuorineuvos
Otto Flodin (1903–1969), arkkitehti
Aino Haverinen (1875–1943), operettitaiteilija
Eila Hiltunen (1922–2003), kuvanveistäjä
Yrjö Kokko (1903–1977), kirjailija
Pekka Kontio (1933–1976), kuvanveistäjä
Juho Kuosmanen (1887–1960), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kalle Kuusinen (1889–1980), kauppaneuvos, suurlahjoittaja
Esko Könönen (1930–1983), harmonikkataiteilija
Pentti Moilanen (1928–1962), kunnanjohtaja
Kauko Muje (1936–2023), laulaja, säveltäjä, toimittaja
Kyllikki Mäntylä (1907–1979), kirjailija
Ilmo Paananen (1927–2014), hallintohenkilö ja poliitikko
Karl Herman Pankakoski (1881–1967), luonnontutkija, opettaja
Lasse Pöysti (1927–2019), näyttelijä
Väinö Raitio (1891–1945), säveltäjä
Seppo Reijonen (1944–2026), mäkihyppääjä
Orvo Saarikivi (1905–1970), elokuvatuottaja
Hannes Tiainen (1914–2001), ministeri
Martti Tschokkinen (1935–1996), näyttelijä
Irma Wikström (1900–1969), näyttelijä

Nykyinen Sortavala

Talous ja liikenneyhteydet
Sortavalan talous on ollut pitkään heikolla tolalla, ja etenkin toisen maailmansodan jälkeen sen historiallinen kaupunkikuva on kokenut paljon kolhuja monien suomalaisten rakennusten ränsistyessä ja lahotessa.

Kaupunkiin johtaa etelästä Laatokan länsirantaa seuraava maantie A129. ja itään on yhteys Aunuksen kautta Murmanskin valtatielle. Alueen rautatieverkko kuuluu Venäjän rautateiden luoteisosan rataverkoista vastaavan Lokakuun rautateiden sivuratoihin. Sortavalan rautatieasemalle liikennöivät paikallisjunat Kaarlahdesta sekä Pietarin ja Kostamuksen väliset kaukojunat. Kaupungin satamaan johtaa laivareitti mm. Käkisalmesta ja sieltä tehdään matkoja läheiseen Valamoon.

Parin vuoden ajan 1990-luvulla Venäjän Karjalaan kuuluva jalkapallojoukkue Sortavala osallistui Suomen toiseen divisioonaan pelaten myös kotiottelunsa aluksi Suomessa. Ensimmäisessä kotiottelussaan se voitti Kiuruveden Palloilijat maalein 2-0. 

 Nähtävyyksiä

 Ortodoksinen katedraali, valmistunut vuonna 1873. 
 Valamon luostari, tunnin matka kantosiipialuksella.
 Gogolevin ateljee, puutaidetta keskustassa.
 Runonlaulajan patsas

 Uudenvuoden pääkaupunki 

Sortavala oli Venäjän virallinen uudenvuoden pääkaupunki vuodenvaihteessa 2015–2016. Venäjän kulttuuriministeriön tunnustus on myönnetty tätä ennen kolme kertaa: aiemmilla kerroilla juhlakaupunkeja ovat olleet Kazan, Vologda ja Vladimir. Nimityksen tarkoituksena on nostaa kaupungin ja sen ympäristön arvoa matkailukohteena. 

Sortavalassa vuoden vaihtumista juhlistettiin useiden päivien ajan. Tarjolla oli erilaisia tapahtumia kuten konsertteja, joulutoreja ja teatteria. Kaupunkiin odotettiin jopa 30 000 vierasta. Uudenvuodenaaton pääjuhlan odotetuimpia vieraita olivat pakkasukko ja Lumityttö. He saapuivat Sortavalaan museojunalla Veliki Ustjugista, joka on heidän kotikaupunkinsa.

 Lähteet 
 Kirkinen, Heikki & Nevalainen, Pekka & Sihvo, Hannes: Karjalan kansan historia, Wsoy, Porvoo, 1994, 
 Hornborg,Eirik: Suomen historia, Wsoy, Porvoo, 1965
 Temaattinen kirjallisuusluettelo Suomen autonomian ja itsenäisyyden ajan Viipurin lääniä käsittelevistä teoksista (pdf), toimittanut FM Olli-Matti Sopanen, Joensuun yliopiston historian laitos 2004

Viitteet

 Aiheesta muualla 

 Luovutettu Karjala
 Sortavalan murteen puhenäyte Kotimaisten kielten keskuksen sivuilla
 Elonet: Puolustusvoimain katsaus 7 – Sortavala suomalaisten valtaushetkellä elokuussa 1941
 Sortavala-säätiö
 Heninen (kuvia)
 Wikimapia
 Härkönen, Iivo ym. (toim.): Sortavalan seminaari 1880-1940 (muistojulkaisu). Valistus 1940, Helsinki.
 Sortavala : Pohjois-Laatokan saaristo : Raja-Karjala : Valamo. 28-sivuinen matkailuopas. Raamattutalon kirjapaino, Sortavala. 1932.
 "Laatokan valkoinen kaupunki". Sortavala 300-vuotias 3.9.1932, Hakkapeliitta, 30.08.1932, nro 35, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Sortavalan piirin asutut paikat