Suomen Sosialistinen Työväenpuolue

Suomen Sosialistinen Työväenpuolue (SSTP) oli puolue, jonka muodostivat kommunistit ja näitä tukeneet SDP:stä irtautuneet radikaalit vasemmistolaiset. SSTP toimi aktiivisesti keväästä 1920 elokuuhun 1923, jolloin viranomaiset lakkauttivat puolueen ja pidättivät sen kansanedustajat. Toimenpiteitä perusteltiin yhteyksillä kiellettyyn Suomen kommunistiseen puolueeseen. Puolueiden välillä oli runsaasti yhteyksiä, ja SKP pyrki johtamaan SSTP:n politiikkaa siinä kuitenkaan aina onnistumatta. SSTP:n järjestörungon muodostivat Suomen sosialidemokraattisesta puolueesta (SDP) eronneet yhdistykset.

Tauno Saarela on käyttänyt käsitettä "suomalainen kommunismi" kuvatessaan SSTP:n ja SKP:n ympärille muodostuneen liikkeen kokonaisuutta. SSTP:n kannattajat identifioituivat vahvasti kommunistiseen liikkeeseen, mutta kaikki eivät tulkinneet kommunismia Kominternin mallin mukaisesti. 1920-luvun alun suomalainen kommunismi sovelsi bolševikkien esimerkkiä vahvasti Suomen työväenliikkeen perinteiden pohjalta. SSTP:n perustajat kutsuivat itseään myös muun muassa vasemmistososialisteiksi, ja tätä käsitettä on käytetty puolueen ideologiasta myös tutkimuksissa, mutta Saarelan mukaan se luo tarpeettomasti vaikutelmaa kommunisteista ja sosialisteista erillisinä ryhminä.Saarela 1996, s. 16-17.

 Historia 
Perustaminen
SSTP perustettiin 13. toukokuuta 1920 Helsingin työväentalolla. Mukana kokouksessa oli 82 osanottajaa, jotka edustivat 42 eri järjestöä. Uusi puolue päätettiin perustaa, kun kommunisteja lähellä olleet vasemmistososiaalidemokraatit jäivät vähemmistöön SDP:ssä. Jo aiemmin oli valittu väliaikainen puoluejohto, joka johti toimintaa perustavaan kokoukseen asti. Uuteen puolueeseen liittyi joukko SDP:n puoluejärjestöjä, jotka muodostivat sen perustason organisaation. Pääosa perustajista oli saanut jonkinlaisen tuomion osallisuudesta sisällissotaan.Saarela 1996, s. 148–161.

Toisen kokouspäivän iltana SSTP päätti liittyä Kommunistiseen internationaaliin (Komintern), jonka jälkeen (koko ajan läsnä olleet) poliisit hajottivat kokouksen ja pidättivät siihen osallistuneita, joista osa sai myöhemmin vankeustuomion. Seuranneessa tilanteessa kesti hetken saada puolueen toiminta käyntiin, mutta Helsingin Sosialistinen Kunnallisjärjestö otti ohjat käsiinsä. Se julistautui puolueeksi 19. kesäkuuta, hyväksyi perustavan kokouksen asiakirjat ja valitsi puolueelle johdon. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin helsinkiläinen metallimies Jaakko Kivi. SSTP:n ohjelman kirjoitti SKP:n keskuskomitean Otto Wille Kuusinen.Saarela 1996, s. 161–166.

Eduskuntavaalit 1922
Tammikuussa 1922 kymmeniä puolueen johtohenkilöita pidätettiin niin sanotun rauhanjulistajien jutun yhteydessä. Myöhemmin keväällä SSTP osallistui vuoden 1922 eduskuntavaaleihin. Ehdokkaita ei kuitenkaan voitu asettaa SSTP:n nimellä. 24. helmikuuta 1922 perustettiin Suomen Työväen Keskusvaalikomitea, johon edustajia nimesivät SSTP:n lisäksi Suomen ammattijärjestö (SAJ), Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto (SSN) sekä Suomen sosialidemokraattinen naisliitto. Vaalikomitea asetti 130 ehdokasta kaikissa vaalipiireissä. Listat saivat yhteensä 128 121 ääntä (14,8%) ja 27 kansanedustajaa (joista 6 naisia).Saarela 1996.

SSTP:n eduskuntaryhmä teki 21. syyskuuta 1922 eduskunnalle lakiesityksen Suomen hallitusmuodon muuttamisesta työväenluokkaisen demokratian perustalle siirtämällä tuotantovälineet yhteiskunnalliseen omistukseen, ottamalla lehti- ja kirjapainot työtätekevien käsiin ja suorittamalla muita sosialistisia uudistuksia.Vainio ym. 1922

Lakkauttaminen

SSTP:n lakkauttamista vaadittiin koko sen olemassaolon ajan ja sen jäseniä vangittiin tasaisin väliajoin. Puolueen lehtiä yritettiin jatkuvasti estää ilmestymästä. Alkuvuodesta 1923 SSTP vaihtoi nimensä Suomen Työväenpuolueeksi (STP) poistaen varovaisuussyistä viittauksen sosialismiin. 3. elokuuta 1923 kuitenkin pidätettiin STP:n eduskuntaryhmän, puoluetoimikunnan, sihteeristön ja piirijärjestöjen jäsenet sekä muut toimihenkilöt. Kirjapainon toiminta ja lehdet kiellettiin. Pidätyksiä ja puolueen uutta kieltämistä perusteltiin varsinkin väitetyillä yhteyksillä laittomaan kommunistiseen puolueeseen. Etsivä Keskuspoliisi oli saanut Saksasta turvallisuuspoliisilta tietoa Kominternin kapinahankkeesta, jonka pelättiin leviävän Suomeen. Toimenpiteitä on kuitenkin pidetty ylimitoitettuna, muun muassa Väinö Tanner katsoi, että niissä oli "tavattoman paljon arvostelun, kritiikin sijaa" ja piti niitä "suurpoliittisina tekoina". Matti Lackman on kirjassa Kullervo Manner kuitenkin puolustanut toimia sillä, että vaikka toimet olivat osittain laittomia, kommunistit eivät piitanneet laillisuudesta. Lain kirjaimen mukaan toimittaessa toimet olisivat luultavasti jääneet tekemättä, kun yllätysmomenttia ei olisi ollut.Lackman 2017, s. 121.

SSTP:n lakkauttamisen jälkeen sen kannattajat osallistuivat vaaleihin Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestön kautta. Vaaliliiton toimintaa suunnattiin maanlaajuisen keskusjärjestön sijaan paikallisiin yhdistyksiin ja komiteoihin, joihin viranomaisten oli hankalampi puuttua. Vaalijärjestön äänenkannattaja oli Työväenjärjestöjen TiedonantajaLackman 2017, s. 128Sanomalehtiluettelo, Tampereen yliopiston kirjasto, viitattu 2.8.2017.

Organisaatio
SSTP:n perusjärjestöjä olivat työväenyhdistykset. Vanhat SDP:stä tulleet yhdistykset säilyttivät yleensä nimensä ja uudet nimettiin "sosialistisiksi (työväen)yhdistyksiksi". Suomen työväenliikkeen perinteen mukaisesti SSTP:hen kuului ammattiyhdistyksiä, joissa jäsenveroa kannettiin kuitenkin usein vain niiltä jäseniltä, jotka halusivat kuulua puolueeseen. Myös jotkut nais- ja nuoriso-osastot liittyivät SSTP:hen. Vuonna 1922 SSTP:ssä oli yhteensä 24 398 jäsentä ja 706 jäsenjärjestöä, joista ammattiosastoja oli 185. Piirijärjestöjä oli 16 ja kunnallisjärjestöjä 68. Naisia jäsenistä oli noin neljännes.Saarela 1996, s. 314-317.

Puheenjohtajat
Puheenjohtajat:Saarela 1996, s. 501.
August Raatikainen17.2.–14.5.1920(va. puoluetoimikunta)Jaakko Kivi16.6.–28.12.1920Hjalmar Eklund28.12.1920–26.1.1922Niilo Wälläri31.1.–31.3.1922(va. puoluetoimikunta)Niilo Wälläri1.4.1922–17.5.1923Toivo Hjalmar Långström17.5.–3.8.1923(Suomen Työväenpuolue)

Piirijärjestöt
PiirijärjestötSaarela 1996, s. 309, 314, 502, 503, 508–516.
SSTP:n Uudenmaan piiri
92 jäsenjärjestöä
Lehdet: Suomen Työmies (1920–1921, 1922), Suomen Työläinen (1921), Folkbladet (1918–1923)
Kansanedustajat: Elin Fagerholm, Albert Kallio, Kalle Kankari, Toivo Hjalmar Långström, Vihtori Vainio, Matti Väisänen
SSTP:n Turun eteläinen piiri
62 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Väinö Hannula, Antti Kaarne, Hjalmar Mäkinen, Laura Numminen-Härmä
SSTP:n Turun pohjoinen piiri
16 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Toivo Aronen, Juho Vesterlund
SSTP:n Hämeen eteläinen piiri
17 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Rosa Sillanpää
SSTP:n Hämeen pohjoinen piiri
10 jäsenjärjestöä
SSTP:n Viipurin läntinen piirijärjestö (1921–1923)
24 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Frans Hiilos
SSTP:n Viipurin itäinen piiri (1921–1923)
15 jäsenjärjestöä
SSTP:n Vaasan eteläinen piiri
46 jäsenjärjestöä
Lehdet: Työläinen (1918–), Vapaa Sana (1920–), Folkbladet (1918–1923)
Kansanedustajat: Hilda Hannunen
SSTP:n Vaasan pohjoinen piiri
32 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Rosa Sillanpää
SSTP:n Vaasan itäinen piiri
22 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Lempi Tuomi
SSTP:n Mikkelin piirijärjestö (1922–1923)
5 jäsenjärjestöä
SSTP:n Kuopion läntinen piiri
158 jäsenjärjestöä
Lehdet: Savon Kansa (1918– 1919, 1920, 1921), Uusi Savon Kansa (1919, 1919– 1920), Kansa (1920), Vapaa Kansa (1920– 1921, 1921– 1922, 1922), Sanantuoja (1921, 1922, 1922– 1923)
Kansanedustajat: Emmi Mäkelin, Pekka Nurmiranta, Hannes Pulkkinen, Kalle Toppinen, Ville Vainio
SSTP:n Kuopion itäinen piiri (1922–1923)
9 jäsenjärjestöä
SSTP:n Kainuun piiri
62 jäsenjärjestöä
Lehdet: Työväen Lehti (1919– 1920, 1921, 1922), Kainuun Työväen Lehti (1920– 1921), Työn Voitto (1921), Kainuun Sosialistisen Piiritoimikunnan Tiedonantoja (1921, 1922), Työn Valta (1921), Toveri (1922), Kainuun Kansa (1922), Kainuun Työmies (1922– 1923)
SSTP:n Oulun eteläinen piiri
72 jäsenjärjestöä
Lehdet: Pohjan Kansa (1919– 1921, 1921– 1922), Kansan Tahto (1921), Köyhälistön Työ (1921), Uusi Pohjan Kansa (1923)
Kansanedustajat: Pekka Kemppi, Antti Nahkala, August Rytkönen, Yrjö Valkama
SSTP:n Oulun pohjoinen piiri
63 jäsenjärjestöä
Kansanedustajat: Jaakko Enqvist, Aukusti Koivisto

 Menestys eduskuntavaaleissa 

 1922: 27 kansanedustajaa
 1924: 18 kansanedustajaa
 1927: 20 kansanedustajaa
 1929: 23 kansanedustajaa 

 Lähteet 
 Ilkka Hakalehto: SKP ja sen vaikutus poliittiseen ja ammatilliseen työväenliikkeeseen 1918–1928 (WSOY 1966)

 Tauno Saarela: Suomalaisen kommunismin synty 1918–1923 (Kansan sivistystyön liitto 1996)



 Viitteet 

Aiheesta muualla
 SSTP:n puolueohjelma 1920

*