Valerian ja Laureline

Valerian ja Laureline () eli Avaruusagentti Valerianin seikkailuja (Valérian, agent spatio-temporel) on ranskalaisten Pierre Christinin käsikirjoittama ja Jean-Claude Mézièresin piirtämä avaruusseikkailuaiheinen sarjakuva. Sarjan ensimmäinen seikkailu Pahat unet (Les Mauvais Rêves) ilmestyi vuonna 1967 Pilote-sarjakuvalehdessä.

Sarjan päähenkilöt ovat tuhon jälkeen Galaxityn kaupungista jälleenrakennetusta Maasta lähtöisin olevat avaruusagentit Valerian ja Laureline, joiden alus kykenee liikkumaan niin ajassa kuin avaruudessakin. He jahtaavat avaruusroistoja ja ratkovat ongelmia kaukaisten tähtien planeetoilla.

Christinin ja Mézièresin tyylille ominaisinta ovat usein koomisia ominaisuuksia saaneet eri planeettojen erikoiset asukkaat. Tällaisia ovat esimerkiksi pitkäkärsäiset ja siivekkäät shinguzit, joiden elämän koko sisältö on kaupankäynti sekä Bluxtin yrmyttävät transmutaattorit, jotka kykenevät monistamaan mitä tahansa niille annettuja pikkuesineitä.

Avaruusagentti Valerianin seikkailut on vakavuutensa ohella aina ollut myös humoristinen sarjakuva, mutta tuoreimmissa kertomuksissa huumori on selvästi lisääntynyt. Christinin mukaan syy tähän on maailman muuttuminen ja uusi kritiikin kohde: media. Christin pitää tämän päivän diktaattoreina mediajättiläisiä, joita vastaan ei voi taistella hyökkäämällä suoraan päin. Huumori on hänen mielestään paras keino osoittaa median teeskentely, itsensä toistaminen, typeryyksien kierrättäminen ja todellisuudesta vieraantuminen.

Suomessa Valerianin julkaisu alkoi vuonna 1973 Zoom-lehdessä, ja sen jälkeen Otava, Tammi ja Jalava ovat julkaisseet sarjaa albumimuodossa. Valerian on Christinin ja Mézièresin päätyö, mutta he ovat tehneet paljon muutakin. Christin on käsikirjoittanut monipuolisia sarjakuvia monille piirtäjille ja toiminut journalistiikan professorina Bordeaux’n yliopistossa. Mézières oli mukana myös The Fifth Element -elokuvan suunnittelussa.

 Sarjan suomennetut albumit alkuperäisen julkaisuajankohdan mukaisessa järjestyksessä 
 Pahat unet, kokoelma lyhyitä tarinoita vuosilta 1967–1970, albumina 1983 (julkaistu suomeksi 1991, Jalava)
 Surullinen planeetta, kokoelma lyhyitä tarinoita vuosilta 1969–1970, osittain sama kuin Pahat unet, albumina 1997 (julkaistu suomeksi 2013, Jalava)
 Liikkuvien vetten kaupunki, 1968–1969, albumina 1970 (julkaistu suomeksi lyhennettynä 1974, Otava; uudelleenjulkaisu täydellisenä 1993, Jalava)
 Tuhannen planeetan valtakunta, 1971 (julkaistu suomeksi 1975, Otava; uudelleenjulkaisu 1994, Jalava)
 Karannut planeetta, 1972 (julkaistu suomeksi 1975, Otava; uudelleenjulkaisu nimellä Auringoton planeetta, 1995, Jalava)
 Alflolol, vallattu planeetta, 1972 (julkaistu suomeksi 1976, Otava; uudelleenjulkaisu nimellä Paluu Alflololille, 2005, Jalava)
 Isännän linnut, 1973 (julkaistu suomeksi 1987, Jalava)
 Varjojen lähettiläs, 1975 (julkaistu suomeksi 1985, Tammi; uudelleenjulkaisu 2005, Jalava) 
 Väärennetty maailma, 1977 (julkaistu suomeksi 1988, Jalava)
 Päiväntasauksen sankarit, 1978 (julkaistu suomeksi 1985, Tammi; uudelleenjulkaisu 2010, Jalava)
 Pariisista Kassiopeiaan, 1980 (julkaistu suomeksi 1988, Jalava) 
 Brooklynistä kosmokseen, 1981 (julkaistu suomeksi 1989, Jalava)
 Inverlochin aaveet, 1984 (julkaistu suomeksi 1990, Jalava)
 Hypsiksen salamat, 1985 (julkaistu suomeksi 1990, Jalava)
 Rajoilla, 1988 (julkaistu suomeksi 1989, Jalava)
 Elävät aseet, 1990 (julkaistu suomeksi 1990, Jalava)
 Taivaan asukkaat – Valerianin ja Laurelinen avaruuden atlas, 1991, (julkaistu suomeksi 1992)
 Vallan piirit, 1994 (julkaistu suomeksi 1995, Jalava)
 Ultralumin panttivangit, 1996 (julkaistu suomeksi 1997, Jalava)
 Tähtitarhojen orpo, 1998 (julkaistu suomeksi 1998, Jalava)
 Epävarmoina aikoina, 2001 (julkaistu suomeksi 2001, Jalava)
 Suuren tyhjyyden reunalla, 2004 (julkaistu suomeksi 2004, Jalava)
 Kivien järjestys, 2007 (julkaistu suomeksi 2007, Jalava)  
 Aika-avaaja, 2010 (julkaistu suomeksi 2010, Jalava)
 Muistoja tulevaisuuksista, 2013 (julkaistu suomeksi 2014, Jalava)
 Aika aikaansa edellä, 2019 (julkaistu suomeksi 2019, Jalava)

Valeriania on julkaistu albumien ohella myös jatkosarjoina sarjakuvalehdissä. Tuhannen planeetan valtakunta sekä Karannut planeetta -tarinat on julkaistu ensin jatkosarjana Zoom-lehdessä vuosina 1973–1974.

Kokoelman Surullinen planeetta tarinoista Ystävyyden fflumgluff, Tsirillitis-asteroidi, Uxgloan kloonit ja Tekniikan riemuvoitto ovat ilmestyneet suomeksi ensimmäisen kerran Ilta-Sanomissa  maalis–kesäkuussa 1986.

Mustanaamio-lehdessä on julkaistu vuosina 2002–2004 seuraavat Linda & Valentin -tarinat jatkosarjoina: Varjojen lähettiläs (numeroissa 5–6/2002), Päiväntasauksen sankarit (5–6/2002), Liikkuvien vetten kaupunki (7–8/2003), Tuhannen planeetan valtakunta (18–19/2003), Auringoton planeetta (1–2/2004), Paluu Alflololille (7–8/2004) ja Isännän linnut (25–26/2004).

 Muuta 

 Les Habitants du Ciel 2 (1991, 12 sivun lisäosa Taivaan Asukkaisiin)
 Les Extras de Mézières (1995, kirja Mézièresistä kuvittajana)
 Les Extras de Mézières 2 — Mon Cinquième Élément (1998, keskittyy Fifth Element -elokuvan taustatyöhön)

 Elokuva 
Sarjakuvien pohjalta tehtiin elokuva Valerian and the City of a Thousand Planets vuonna 2017https://www.nytimes.com/2017/07/19/movies/luc-besson-valerian-france-most-expensive-film.html. Se maksoi 177 miljoonaa dollaria ja se oli historian kallein ranskalainen elokuva. 

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Valerian ja Laureline Suomessa ja maailmalla.
 Neljänkymmenen vuoden sarjakuvaseikkailu avaruudessa päättyy . Helsingin Sanomat 15.2.2010.
 Juha Kouvalainen: Paluu Alflololille. Kvaak.fi 21.9.2005.
 Jukka Laine: Trilogian keskimmäinen osa. Kvaak.fi 15.8.2007.
 Juha Mäkinen: Viimeinen hyppy ajassa. Keskisuomalainen 25.2.2010.
 Reijo Valta: Matkamuistoja tulevaisuudesta. Kvaak.fi 1.9.2014.

*