Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut

Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut ovat Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n alaisille maajoukkueille järjestettävä jääkiekkoturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1920. Nykyään kisat pidetään vuosittain. Eniten maailman­mestaruuksia on saavuttanut Kanada. Se on voittanut 28 mestaruutta. Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF ylläpitää jääkiekon maailmanrankingia, joka perustuu maajoukkueiden menestykseen neljissä viimeisissä maailman­mestaruus­kilpailuissa ja viimeisimmissä olympialaisissa.

 Sarjajärjestelmä 
Nykyään maailmanmestaruuskilpailussa on viisi tasoa: pääsarja sekä ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs divisioona. Pääsarjassa pelaa 16 maajoukkuetta. Vuodesta 1992 lähtien kisat on pelattu niin, että joukkueet pelaavat lyhyen alkusarjan, jonka jälkeen pelataan pudotuspelit. Vuodesta 2012 alkaen joukkueet on jaettu kahteen kahdeksan joukkueen lohkoon. Vielä vuonna 2011 alkulohkoja oli neljä. Pudotuspelein ensi kierroksella toisen lohkon paras joukkue kohtaa toisen lohkon heikoimman joukkueen ja lohkojen toisille sijoille yltäneet joukkueet kohtaavat toisen lohkon kolmannet joukkueet. Erikoisen poikkeuksen muodostaa tilanne, jossa kisat on jaettu kahden maan kesken, nimittäin silloin isäntämaiden joukkueet eivät voi sääntöjen mukaan kohdata toisiaan puolivälierissä. Tässä tilanteessa sovelletaan poikkeussääntöä, jossa puolivälieräparit eivät muodostuisi ristikkäin eri alkulohkojen välillä, vaan puolivälierät pelattaisiin alkulohkojen sisäisesti.

Näistä Tšekkoslovakian-kisoista lähtien pelatut puolivälierät on äkkikuolemaperiaatteensa takia monelle jatkoon päässeelle joukkueelle jopa turnauksen tärkein ottelu, sillä puolivälierä ratkaisee, pääseekö joukkue mukaan mitalipeleihin vai putoaako se jatkosta heti pudotuspelien alussa. Ennen vuotta 1992 mitalit ratkottiin alku- ja loppusarjojen perusteella. 

Turnauksen voittaja julistetaan jääkiekon maailmanmestariksi, ja kaksi viimeistä joukkuetta putoaa ensimmäiseen divisioonaan. 

Kisojen otteluohjelmassa ei ole vuodesta 2011 lähtien ollut välipäivää välierien ja mitalipelien välissä, mikä korostaa välierien otteluaikataulun merkitystä. Esimerkiksi vuosina 2018, 2019, 2021 ja 2022 varhaisemmin pelatusta välierästä loppuotteluun edennyt maa voitti myös mestaruuden. Vuodesta 2012 lähtien aiemman välierän voittaja on voittanut mestaruuden kahdeksan kertaa kymmenestä. Tämä selittyy sillä, että varhaisemman välierän voittanut joukkue ehtii levätä enemmän ennen loppuottelua. 

 1., 2., 3. ja 4. divisioona 
Ensimmäisessä ja toisessa divisioonassa pelaa kaksitoista joukkuetta kahteen eri maissa pelattavaan kuuden joukkueen lohkoon jaettuna. A-lohko on ylemmän sarjatason joukkueille, B alemman tason joukkueille. Kolmannessa divisioonassa joukkueita on kymmenen, ja ne on jaettu kuuden ja neljän joukkueen lohkoihin. Vuonna 2024 kolmannessa divisioonassa oli myös 12 joukkuetta kuuden joukkueen lohkoissa. Neljännessä divisioonassa on neljä joukkuetta. Vuosina 1951–2000 ensimmäistä divisioonaa vastasi B-sarja, vuosina 1961–2000 toista divisioonaa C-sarja sekä vuosina 1987–2000 kolmatta ja neljättä divisioonaa D-sarja.

 Historia 
 Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut 
Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut olivat Antwerpenin kesäolympialaisten yhteydessä vuonna 1920. Vuonna 1983 Kansainvälinen jääkiekkoliitto julisti nuo ensimmäisiksi virallisiksi maailmanmestaruuskilpailuiksi olympialaisten ohella, sillä turnauksen ottelut oli pelattu ennen varsinaisia olympialaisia näytösotteluina. Vastaavasti vuonna 1930 liitto päätti, että vuosien 1924 ja 1928 talviolympialaisissa pidetyt turnaukset saisivat maailmanmestaruuskilpailujen aseman. Samassa kokouksessa päätettiin myös pitää maailmanmestaruuskilpailut joka vuosi, mikäli mukana olisi ainakin yksi Euroopan ulkopuolinen maa. 

Aikaisemmin varsinaisia maailmanmestaruuskisoja ei järjestetty, koska joukkueiden tasoerot olivat suuret. Kanada tiedettiin niin hyväksi jääkiekkomaaksi, että Kansainväliselle jääkiekkoliitolle riitti hyvin, että se järjestää vain Euroopan-mestaruuskilpailuja. Lisäksi asiaan vaikutti matkustaminen, sillä esimerkiksi Atlantin valtameren ylittäminen saattoi kestää laivalla viikon.

Aluksi Kanadan ylivoima arvokisoissa oli hyvin huomattava, vaikka sitä edusti aina amatöörijoukkue, jota saatettiin täydentää muutamalla ammattilaisjääkiekkoilijalla. Esimerkiksi vuoden 1924 olympialaisissa, jotka olivat samalla siis myös maailmanmestaruuskilpailut, Kanadaa edustanut Toronto Granites voitti kultaa maalierolla 110–3. Kanada voitti esimerkiksi Ruotsin lukemin 22–0 ja Tšekkoslovakian maalein 33–0. Kuitenkin 1930-luvulta alkaen Kanada pystyttiin haastamaan. Ensimmäiseksi haastajaksi nousi Yhdysvallat ja vähitellen muutamat Euroopan maat. Vuonna 1933 seitsemänsissä maailmanmestaruuskilpailuissa Kanada menetti mestaruuden ensi kertaa, kun Yhdysvallat voitti sen tiukassa loppuottelussa maalein 2–1. Tämän jälkeen Yhdysvallat on yltänyt maailmanmestaruuteen vain vuonna 1960 ja vuonna 2025.

Ensimmäinen maailmanmestaruuden voittanut Euroopan maajoukkue on Iso-Britannia, joka voitti Kanadan maalein 1–2 vuoden 1936 talviolympialaisissa. Tosin, vain yhtä pelaajaa lukuun ottamatta Ison-Britannian joukkueen pelaajat olivat taustaltaan Kanadasta. Vuosikymmenen aikana Iso-Britannia saavutti peräti viisi maailmanmestaruusmitalia.

Toisen maailmansodan aikana kisoja ei järjestetty.

 Toisen maailmansodan jälkeen 
Sodan jälkeen ensimmäiset kisat pelattiin vuonna 1947, jolloin Tšekkoslovakia voitti kotikisoissaan kultaa. Tästä lähtien kisojen voimasuhteet muuttuivat tasaisemmiksi, minkä lisäksi kisoja leimasi se, että monista kisoista jäi esimerkiksi poliittisista syistä pois maajoukkueita.

Vuosina 1972–1976 maailmanmestaruuskilpailut pidettiin myös olympiavuosina. Vuosina 1980, 1984 ja 1988 maailmanmestaruuskilpailuja ei pidetty. Syynä oli, ettei kisoja saatu sovitettua eri turnauksien lomaan. Esimerkiksi vuonna 1976 Ruotsi osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin mutta ei olympialaisten jääkiekkoturnaukseen kiireiden vuoksi. Vuodesta 1977 lähtien myös ammattilaispelaajat ovat voineet osallistua jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin.

Vuodesta 1983 alkaen turnauksen ylempi loppusarja pelattiin niin, että alkusarjan pisteet nollautuivat. Toisin sanoen alkusarjan ottelutuloksia ei huomioitu ylemmässä loppusarjassa. Muutos vähensi huomattavasti Neuvostoliiton ylivoimaa. Kuitenkin vuoteen 1989 mennessä Neuvostoliitto oli voittanut enemmän mestaruuksia kuin mikään muu maa, 21 kappaletta. Kanadalla oli tuolloin mestaruuksia 19, ja se oli pelannut kymmenen turnausta Neuvostoliittoa enemmän. Mitalien kokonaismäärässä Kanada oli tuolloin vielä edellä, sillä maalla oli neljä mitalia enemmän. Tuolloin maailmanmestaruuskilpailuja hallitsi neljä maata: Neuvostoliitto, Ruotsi, Kanada ja Tšekkoslovakia. Kanada oli näistä kuitenkin ainoa, joka ei yltänyt mestaruuteen vuosina 1977–1989. Se voitti mestaruuden vasta vuonna 1994 – kauan ammattilaisten osallistumisen sallimisen jälkeen. 

Vuosina 1998–2005 maailmanmestaruuskilpailuissa oli niin sanottu Kaukoidän kiintiöpaikka. Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF järjesti silloin erillisen Kaukoidän karsintasarjan, jonka voittaja pääsi kiintiöpaikalle maailmanmestaruuskilpailujen pääsarjaan. Karsinnan hävinneet maat jatkoivat omalla sarjatasollaan. Japani saavutti tämän paikan joka vuosi kiintiön olemassaolon ajan. Kun kiintiö lakkautettiin, Japanilla olisi ollut mahdollisuus säilyä suoraan pääsarjassa sijoittumalla vähintään 14:nneksi, mutta se ei onnistunut tässä.

Nykyinen maailmanmestaruuspokaali otettiin käyttöön vuonna 2001, ja sen on suunnitellut André Richard.http://www.hhof.com/legendsofhockey/html/GHsilver_splashmchampionship.shtml   

Vuoden 2020 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja ei pidetty koronaviruspandemian vuoksi. Edellinen kerta, jolloin kilpailuja ei pelattu, oli vuonna 1946, jos huomioon ei oteta olympiavuosia 1980, 1984 ja 1988. 

Vuonna 2022 kisoissa oli historiallinen tilanne, sillä ensimmäistä kertaa loppuottelussa kohtasivat samat joukkueet kolmatta kertaa perätysten, kun Kanada ja Suomi kamppailivat mestaruudesta. 

Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet eivät saaneet osallistua vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuihin. Joukkueet eivät saaneet osallistua kisoihin myöskään vuosina 2023–2025. Eikä niiden ole määrä osallistua kisoihin myöskään vuonna 2026.

Vuoden 2024 kisoissa tehtiin historiaa, kun alkusarjassa Itävalta nousi Kanadaa vastaan käydyn ottelun kolmannessa erässä viiden maalin takaa tasalukemiin 6–6. Kyseessä oli myös maailmanmestaruuskisojen historian suurin nousu takaa-ajoasemasta tasalukemiin, sillä aiemmin tasoihin oli noustu korkeintaan neljän maalin takaa. Kaikki maalit syntyivät tasakentällisin. Kanadan kapteeni John Tavares ratkaisi lopulta pelin jatkoajalla Kanadan eduksi vain 15 sekunnin jälkeen. Harjoitusotteluita lukuun ottamatta Itävalta ei ollut millään tasolla tehnyt aiemmin Kanadaa vastaan yli kahta maalia.

Vuoden 2025 kisoissa tehtiin historiaa monin tavoin. Turnauksen alkusarjassa nähtiin tilanne, kun kaksi veljestä pelasi vastakkain, nimittäin Suomen Eeli Tolvanen ja Itävallan Atte Tolvanen. Tämä oli ensimmäinen kerta maailmanmestaruuskilpailujen historiassa, kun tällaisessa tilanteessa kenttäpelaaja ja maalivahti pelasivat vastakkain ja kaiken kaikkiaan toinen tilanne. Aikaisemmin näin on käynyt Tšekin Robert Reichelin ja Saksan Martin Reichelin välillä, jotka ovat molemmat kenttäpelaajia. Turnauksen aikana Sveitsin Andres Ambühlista tuli MM-kilpailujen historian vanhin pelaaja, joka on tehnyt hattutempun. Hän ylsi saavutukseensa 41-vuotiaana alkusarjan ottelussa Unkaria vastaan, joka päättyi Sveitsin hyväksi maalein 10–0. Puolivälierissä isäntämaan Tanskan joukkue pudotti sensaatiomaisesti Kanadan jatkosta. Näin Tanska eteni ensimmäistä kertaa mitalipeleihin, vaikka Kanadalla oli turnauksessa monien mielestä yksi parhaimmista joukkueistaan pitkään aikaan. Loppuottelupari oli historiallinen: Sveitsi vastaan Yhdysvallat. Sveitsi ei ollut aiemmin voittanut maailmanmestaruutta kertaakaan, ja Yhdysvaltojen kaksi kultaa olivat vuosilta 1933 ja 1960, jolloin mestaruutta ei ratkaistu nykysysteemin mukaisella loppuottelulla. Mestaruuden voitti Yhdysvallat.

 Kotikisat 
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä tavataan puhua niin sanotusta kotikisojen kirouksesta, sillä historian aikana kotikisojen voittaminen on osoittautunut varsin vaikeaksi. Ensimmäistä kertaa kotikisat voitti Tšekkoslovakia vuonna 1947, jonka jälkeen samaan ylti Yhdysvallat vuonna 1960. Tuolloin kyse oli tosin olympialaisista, jotka olivat samanaikaisesti myös maailmanmestaruusturnaus. Tšekkoslovakia voitti kotikisansa myös vuonna 1972 ja 13 vuotta myöhemmin vuonna 1985 eli kaiken kaikkiaan kolmesti. Neuvostoliitto pystyi voittamaan kotikisansa niin ikään kolmesti, vuosina 1973, 1979 ja 1986. Mestaruus vuodelta 1986 olikin pitkään viimeisin kilpailujen isäntämaan voittama maailmanmestaruus, kunnes Ruotsi onnistui voittamaan mestaruuden Tukholmassa ja Helsingissä järjestetyissä kilpailuissa vuonna 2013. Yhdeksän vuotta myöhemmin Suomi voitti niin ikään kotikisoissaan vuonna 2022 maailmanmestaruuden, kun se voitti loppuottelussa Kanadan jatkoajan jälkeen maalein 4–3. Itsenäinen Tšekki voitti ensimmäisen kerran kotikisansa vuonna 2024, kun mukaan ei lasketa Tšekkoslovakian kotikisojen mestaruuksia. Tšekki palasi samalla maailmanmestariksi 14 vuoden tauon jälkeen, kun se voitti kotikisojensa loppuottelussa Sveitsin maalein 0–2.

 Joukkueet vuonna 2025 

Lohko A









Lohko B









Maailmanmestaruuskilpailut ja niiden mitalistit

 Vuosi  Kulta  HopeaPronssi Isäntämaa(t) Kisakaupunki/Kaupungit 1920     Antwerpen 20px 1924     Chamonix 20px 1928     Sankt Moritz 20px 1930     /  Saksa /  Chamonix/Berliini/Wien 1931      Krynica 1932     Lake Placid 20px 1933     Praha 1934     Milano 1935     Davos 1936     Saksa Garmisch-Partenkirchen 20px 1937      Lontoo 1938      Praha 1939     Zürich, Basel 1947     Praha 1948      Sankt Moritz 20px 1949      Tukholma 1950      Lontoo 1951      Pariisi 1952      Oslo, Drammen 20px  1953     Zürich, Basel 1954     Tukholma 1955     Krefeld, Dortmund, Köln 1956      Cortina d’Ampezzo 20px 1957      Moskova 1958     Oslo 1959     Praha, Bratislava 1960      Squaw Valley 20px 1961      Geneve, Lausanne 1962      Colorado Springs, Denver 1963      Tukholma 1964      Innsbruck 20px 1965     Tampere 1966      Ljubljana 1967     Wien 1968      Grenoble 20px 1969      Tukholma 1970      Tukholma 1971      Bern, Geneve 1972      Praha 1973      Moskova 1974      Helsinki 1975     München, Düsseldorf 1976     Katowice 1977     Wien 1978     Praha 1979      Moskova 1981      Göteborg, Tukholma 1982     Helsinki, Tampere 1983      Düsseldorf, Dortmund, München 1985     Praha 1986      Moskova 1987     Wien 1989      Tukholma, Södertälje 1990      Bern, Fribourg 1991      Turku, Helsinki, Tampere 1992      Praha, Bratislava 1993     Dortmund, München 1994      Bolzano, Canazei, Milano 1995     Tukholma, Gävle 1996     Wien 1997     Helsinki, Turku, Tampere 1998     Zürich, Basel 1999      Oslo, Lillehammer, Hamar 2000     Pietari 2001      Köln, Hannover, Nürnberg 2002      Göteborg, Karlstad, Jönköping 2003     Helsinki, Tampere, Turku 2004      Praha, Ostrava 2005      Innsbruck, Wien 2006      Riika 2007     Moskova, Mytištši 2008     Halifax, Québec 2009      Zürich, Bern 2010      Köln, Mannheim, Gelsenkirchen 2011      Bratislava, Košice 2012     /  Helsinki/Tukholma 2013     /   Tukholma/Helsinki 2014      Minsk 2015     Praha, Ostrava 2016      Moskova, Pietari 2017     /   Köln/Pariisi 2018      Kööpenhamina, Herning 2019     Bratislava, Košice 2020 Kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.  Zürich, Lausanne 2021     Riika 2022     Tampere, Helsinki 2023     /  Tampere/Riika 2024     Praha, Ostrava 2025     /  Tukholma/Herning 2026     Zürich, Fribourg 2027     Düsseldorf, Mannheim 2028     Pariisi, Lyon 2029     Bratislava, Košice
IIHF − Medallists

Pääsarjasta pudonneet joukkueet vuodesta 1992 alkaen

19921993199419951996199719981999 200020012002200320042005200620072008200920102011201220132014201520162017201820192020Kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.2021Mikään maa ei poikkeuksellisesti pudonnut, koska alempien sarjatasojen kilpailut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.2022202320242025

 Mitalitaulukko 

 №  Maa Kulta  HopeaPronssi Summa 1.    28 16  9  53 2.   ja   27 10  10  47       22  7  5  34       5  3  5  13  3.   ja  13  13  22 48       7  1  6  14       6  12  16  34 4.   11 17 18 46 5.    4  9  3  16 6.    3  9  9  21 7.    1  2  2  5 8.    1  2  1  4 9.    0 5 8  13 10.   ja   0  3  2  5       0  2  2  4       0  1  0  1 11.    0  0  2  2 12.    0  0  1  1

 Yleisömäärät 
Maailmanmestaruuskilpailujen yleisömääriä on tilastoitu vuodesta 1978 lähtien. 
SijaVuosiKisapaikkaYleisömääräOttelutYleisö-keskiarvo 1. 2015  Praha, Ostrava 741 700  64  11 589 2. 2014  Minsk 643 434(yli 640 000)  64  10 054  3.  2004   Praha, Ostrava  552 097  56  9 858 4.  2010   Köln, Mannheim  548 768  56  9 799 5.  2018   Kööpenhamina, Herning  520 481  64  8 133 6.  1997   Helsinki, Turku, Tampere  504 943  51  9 710 7.  2008   Halifax, Québec  477 040  54  8 834 8.  2019   Bratislava, Košice  470 853  64  7 357 9. 2003  Helsinki, Tampere,  Turku 454 693 56  8 119 10.  2012   Helsinki /  Tukholma  451 054  64  7 048

Kisagalleria

 Arvostus 
Maailman­mestaruus­kilpailut eivät nimestään huolimatta ole arvostetuin kansainvälinen jääkiekkoturnaus. Vielä 1950-luvulla Kanadan joukkue ei ollut kovinkaan kiinnostunut kisoista, mikä johtui heidän pelaajamateriaalinsa ylivertaisuudesta. Suomelle sen sijaan maajoukkuetoiminta oli etusijalla jo 1950-luvulla, vaikka SM-sarjan seurajohtajat esittivät kriittisiä äänenpainoja MM-kilpailuihin osallistumisesta. Rauman Lukon Pauli Talvio esimerkiksi kuvasi kisoja ”parikymmenisen miehen huvimatkaksi”.

Sittemmin kansainväliset erot ovat tasoittuneet, mutta kisojen merkitys on esimerkiksi Suomessa edelleen paljon suurempi kuin Kanadassa. Kilpailujen urheilullisuutta on 2000-luvulla arvosteltu, koska turnaus järjestetään vuosittain ja se ajoittuu päällekkäin NHL:n pudotuspelien kanssa. NHL on jääkiekon suosituin ja laadukkain kilpasarja.

Televisiointi

 Vuosi Kanava1961–1991Yleisradio1992–1994PTV1995–2011Yleisradio2012–2028MTV2024–Viaplay Group

Suomessa maailmanmestaruuskilpailuja näyttää MTV Oy C More -kanavillaan. Kaikki Suomen pelit, välierät, pronssiottelu ja loppuottelu näytetään suorina lähetyksinä ilmaiselta MTV3-kanavalta. Kaikki maailmanmestaruuskilpailujen 64 ottelua näytetään maksullisilta C More Sport 1 -, C More Sport 2 - ja C More Max -kanavilta, jotka kuuluvat MTV:n C More Total -kanavapakettiin. Aikaisemmin maailmanmestaruuskilpailuja näytti Suomessa Yleisradio, mutta ne siirtyivät vuonna 2012 MTV:lle. MTV:n sopimus kattaa vuosien 2012–2028 maailmanmestaruuskilpailut. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut siirtyvät Viaplay Groupille vuonna 2024.

Katso myös
 Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen parhaat pelaajat
 Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen tähdistökentällinen
Lähteet

Aiheesta muualla

 Kansainvälinen jääkiekkoliitto


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit