Radiomafia

Radiomafia oli Yleisradion pääasiassa nuorille ja nuorille aikuisille suunnattu radiokanava, joka aloitti toimintansa vuoden 1990 radiouudistuksessa 1. kesäkuuta 1990 ja lopetti Ylen radiouudistuksen myötä 12. tammikuuta 2003. Radiomafian seuraajaksi perustettiin YleX. Tällöin osa ohjelmista siirtyi muille Ylen kanaville, kuten nyt jo edesmenneeseen YleQ:hun, Yle Radio Suomeen ja Yle Radio 1:een. Osa ohjelmista lopetettiin kokonaan.

 Taustaa 
 Rockradio ja Nuortenradio 
Ajatus nuorisolle ja sen suosimalle populaarimusiikille pyhitetystä radiokanavasta esitettiin ensimmäisen kerran jo 1970-luvun lopussa Yleisradion viihdetoimituksessa. Asiaa ajaneen kampanjan tuloksena ei saatu vielä omaa kanavaa, vaan säännölliset iltapäivälähetykset radion rinnakkaisohjelma- ja myöhemmin kakkoskanavalla jakoivat keskenään Rockradio ja Nuortenradio, molemmat makasiinityyppisiä puhe-musiikkiohjelmia. Järjestelyllä onnistuttiin palauttamaan nuoret radioiden kuuntelijoiksi, ja se toimi niin kauan kuin ei ollut kilpailevia radiokanavia.

 Kaupalliset radiokanavat 
Kun radiotoiminta vapautui ja paikallisradiot tulivat 1980-luvun puolivälissä, alkoi Yleisradio menettää kuuntelijoita niille. Erityisesti nuoret siirtyivät kuuntelemaan asemia, joista monet lähettivät heidän mielimusiikkiaan ympäri vuorokauden, Helsingissä erityisesti Radio City. Kaupallisten radioiden myötä myös radion kuuntelutapa muuttui: ennen kuunneltiin ohjelmia, mutta nyt alettiin kuunnella kanavia, erityisesti omaan mielimusiikkiin ja ohjelmantekotyyliin profiloituneita asemia ja niiden ohjelmavirtaa. Nuoret tottuivat siihen, ettei enää tarvinnut katsoa ohjelmatiedoista lempiohjelmiaan, vaan aina kun käänsi suosikkiasemilleen, saattoi kuulla lempimusiikkiaan. Myös tietokoneen tulo oli mullistanut radiotoiminnan siten, että soitetun musiikin hallinta oli nyt mahdollista. Siksi kaupallisten radioasemien toimittajat eivät enää saaneet valita soittamaansa musiikkia, vaan musiikki oli suunniteltu ennakolta ja laadittu soittolistoiksi. Radiokuuntelu oli nyt jakautunut selvästi kahtia: vanhempi väestö kuunteli Yleisradiota ja nuoremmat kaupallisia radiokanavia. Aluksi Yleisradio yritti vastata kuuntelijakatoon nuoremmissa ikäryhmissä profiloimalla kaksi olemassa olevaa kanavaa selkeämmin. Tämä ei kuitenkaan auttanut, vaan kaupalliset radioasemat kasvattivat menestystään. Tämä jatkui, kunnes 1990-luvulle tultaessa taloudellinen lama katkaisi kehityksen. Kaupalliset radioasemat alkoivat saada pysyviä toimilupia, ja ne saivat luvan nostaa lähetystehojaan sekä tehdä asemien yhteislähetyksiä, mikä nosti niiden kuuntelijakuntaa.

 Yleisradion kanavauudistus vuonna 1990 
Radiomafian ja samalla koko kanavauudistuksen isä oli vuoden 1990 alussa aloittanut Yleisradion uusi radiojohtaja, filosofian tohtori Olli Alho, jonka erikoisalaa olivat elokuvat ja kirjallisuus. Alho kuvaili Radiomafiaa Yleisradion rohkeaksi populaarikulttuurikanavaksi, jonka aktiivinen ja värikäs ohjelmisto teki hyvää.MitäMissä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1991, s. 414. Helsinki: Otava, 1990. . Kanavauudistuksen tarkoitus oli houkutella menetetty nuoriso takaisin Yleisradion kuuntelijoiksi. Reseptinä oli lähteä samalle linjalle kuin paikallisradiot, eli profiloida selkeälle kohderyhmälle tarkoitettu kanava. Kilpailussa Yleisradion valttina olivat paremmat resurssit: laajempi levystö, kirjasto, parempi tekniikka, suurempi työntekijämäärä ja varmempi rahoitus. Näillä saatiin houkuteltua monia paikallisradion toimittajia Yleisradioon, ja useimmat heistä nimenomaan vasta perustettuun Radiomafiaan, niin että puolet kanavan työntekijöistä tuli kaupallisista radioista. Radiomafia aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 1990 kello 6.00.

Radiomafian suosio
Radiomafian suosio ohitti nopeasti Ylen Ykkösen, mutta ei yltänyt valtakunnallisesti kuitenkaan lähellekään Radio Suomen kuuntelijalukuja. Vuonna 1991 Radiomafialla oli keskimäärin 850 000 kuuntelijaa, ja noin joka kolmas alle 35-vuotias suomalainen kuunteli säännöllisesti Radiomafian ohjelmia. Maaliskuussa 1991 rikottiin hetkellisesti miljoonan kuuntelijan raja.Mitä missä milloin, Kansalaisen vuosikirja 1992, s. 437–439. Helsinki: Otava, 1991.  Radio Suomi puolestaan tavoitti tavallisena arkipäivänä jopa kaksi miljoonaa kuuntelijaa.Mitä missä milloin, Kansalaisen vuosikirja 1993, s. 393. Helsinki: Otava, 1992. . Finnpanel Oy:n ja Paikallisradioliiton tammikuussa 1993 tekemän tutkimuksen mukaan Radiomafia oli pääkaupunkiseudun kuunnelluin radiokanava; sitä kuunteli noin 52 prosenttia Helsingin, Espoon ja Vantaan asukkaista. Lähes samaan ylsivät Radio City, Radio Suomi ja Radio Ykkönen.Mitä missä milloin, Kansalaisen vuosikirja 1994, s. 461. Helsinki: Otava, 1993. . Toukokuussa 1995 julkistetun, Yleisradion, Paikallisradioliiton ja radiomainontaa hoitavan Radiobookingin  tilaaman sekä Suomen Gallupin ja Finnpanel Oy:n suorittaman kansallisen radiotutkimuksen mukaan Radiomafia oli koko valtakunnan kolmanneksi eniten kuunneltu radiokanava Radio Suomen ja paikallisradioiden jälkeen.Mitä missä milloin, Kansalaisen vuosikirja 1996, s. 459. Helsinki: Otava, 1995. 

 Uudet ohjelmien tekotavat 
Yleisradion johto päätti tehdä Radiomafiasta koekentän, jossa ensimmäistä kertaa sovellettiin paikallisradioiden omaksumia uusia tyylejä tehdä ohjelmaa. Kanavalle annettiin aiemmin alueradioille suunniteltu lähetinverkko.

Ohjelmatoiminnan koordinaatooriksi palkattiin Tampereen Radio 957:n Ismo Nykänen, joka määritteli ohjelmatoiminnan periaatteet: nopeus, rohkeus ja joustavuus. Nyt soittolistat tulivat ensimmäistä kertaa myös Yleisradioon ja kanavan sisällöstä tuli yksittäisten ohjelmien sijasta lähetysvirtaa. Radiomafian sisältö oli tarkoituksellisesti populaarikulttuuriin ja myös vastakulttuuriin keskittynyttä, jonka ilmaisu ja kieli oli myös rohkeaa. Kohderyhmäksi määriteltiin alle 35-vuotiaat. Kanavan ohjelmapäällikkönä toimi vanha yleisradiolainen, jo 1960-luvulla nuortenohjelmissa aloittanut Pentti Kemppainen. Musiikki oli kanavan ilmeen luonnissa päätekijä. Samoin kuin Rockradiossa, nytkin oli tärkeänä tavoitteena suomalaisen musiikin esille tuominen. Ohjelmien teossa käytettiin runsaasti freelance-työvoimaa. Vakituinen henkilökunta organisoitiin tuotantoryhmiin, jotka toimivat suhteellisen itsenäisesti. Myös toimittajien ja teknisen henkilökunnan välinen ero hämärtyi: usein toimittaja itse hoiti myös äänitarkkailun. Saarnaavaa ja opettavaista ohjelmatyyliä, ryppyotsaisuutta ja suomalaista iskelmämusiikkia kartettiin Radiomafian ohjelmissa visusti.Mitä missä milloin 1993, s. 394.

 Kritiikkiä kanavan nimestä ja kielenkäytöstä 
Kanavan nimi aiheutti julkisuudessa voimakasta keskustelua. Osassa Yleisradion ohjelmaneuvoston jäsenistöstä se herätti negatiivisia mielleyhtymiä.Mitä missä milloin 1991, s. 414. Erityisesti vanhemmat sukupolvet tuomitsivat nimen, mutta nuoret hyväksyivät sen. Tekijöiden mukaan tämä oli juuri se, mitä kanava nimenomaan halusi: sen kohderyhmä hyväksyi nimen, mutta muut vierastivat sitä.

Myös kanavan motto ja mainoslauseet, kuten "Radiomafia – aito afia" herättivät ärtymystä vanhemmissa ikäryhmissä. Niiden tekijöitä syytettiin muun muassa suomen kielen raiskaamisesta.  Syksyllä 1994 kanavan toimittajien kielenkäytöstä keskusteltiin myös eduskunnassa .

 Radiomafian ohjelmia 
Radiomafia lähetti ohjelmaa 24 tuntia vuorokaudessa, joskin alussa yöaikaan lähetettiin levyiltä soitettua tauotonta klassista musiikkia nimellä ”Eine kleine Nachtmafia”. Muu aika oli lähinnä makasiinityyppistä puhe- ja musiikkiohjelmaa kuten paikallisradioissa. Myös lyhyitä uutislähetyksiä oli silloin tällöin. Klassisen musiikin yöradio alkoi kesäkuussa 1994 kuulua myös Ylen Ykkösellä, ja saman vuoden syyskuussa Radiomafia alkoi lähettää viikonloppuöisin omaa populaarimusiikkiin painottuvaa ohjelmaansa. Vuoden 1995 alussa klassinen yöradio siirtyi kokonaan Ylen Ykköseen.Mitä missä milloin, Kansalaisen vuosikirja 1995, s. 432. Helsinki: Otava, 1994. .

Alla on listattuna joitakin Radiomafian pitkäaikaisia ja tunnetuimpia ohjelmia, joilla monella oli vankka kuuntelijakunta. Osa ohjelmista jatkaa edelleen Yle Radio Suomessa ja Yle Radio 1:ssä.

 Aamulla Arto ja Satu
 Aamupala
 Aamushow
 Alivaltiosihteeri
 ANSSI!
 Avaruusromua YLE Radio 1
 Café Veijon Baari
 Dancemob
 Dancemob Lite
 Eldorado
 Faksimafia
 Gasthaus Ristola
 Hard Rock club
 Heinähässäkkä
 Herätysjuhla
 Hornan tuutti
 Huttuset
 Huihai!
 H.Y.P.E.
 Hyvää huomenta Ulmanen!
 Härdelli
 Ilmestyskirja
 Jatzofrenia
 Jusuplus
 Kahdeksas kääpiö
 Kansakunnan kahvitunti
 Kantrispagetti
 Kaupparatsu Frangénin kokonaisedullinen levypaketti
 Kauriin kääntöpiiri
 Koe-eläinpuisto
 Komisario Kottelin
 Klubi
 Kummisetä
 Leila ja Annukka
 Lista Top 40
 Lohikäärmepuu
 Marginaali
 Metalliliitto
 Musiikkia kolmannelle korvalle
 Norppa
 Onnenpäivä
 Ooppera
 Outsan huone
 Parastaikaa
 Pressiklubi
 Pietarinkadun Oilers GoGo
 Perspirantti
 Pilttuu
 Radiomafia Live!
 Radiomafian aamu
 Radiopuhelin
 Rockmafia
 Roots & Culture
 Räkärodeo
 Salovaara
 Sirkus
 Tiistaitorstai
 Timanttien jäljillä
 Tri Patin Partyline/Yövuoro
 Ulmanen ja Roiha
 Ulvovat sudet
 Upteekki
 US & UK Top 40
 Valomerkki
 Vapaa vyöhyke
 Ville Puh.
 Yöjuna
 Yöklassinen (vuosina 1990–1994 nimellä Eine Kleine Nachtmafia)

 Radiomafian juontajia/toimittajia 

 Sami Aaltonen
 Samuli Aaltonen
 Jonni Aromaa
 Anssi Autio
 Semira Ben-Amor
 K. W. Blomqvist
 Hannu Blommila
 Seppo Bruun
 Klaus Flaming
 Leo Friman
 Luca Gargano
 Harri Hakanen
 Ari ”Muffe” Halla-aho
 Markku Halme
 Mia Halonen
 Markku Heikkinen
 Antti Isokangas
 Olli Junes
 Jani Juntunen
 Kai ”Kaide” Järvinen
 Outi Kaartamo
 Tapio Kaipainen (nyk. Kantele)
 Tero ”Daddy T-Roy” Kaski
 Veli Kauppinen
 Marika Kecskémeti
 Satu Keto (nyk. Keto-Kantele)
 Olga K. (oik. Tuula Ketonen)
 Josper Knutas
 Susanna Korhonen (nyk. Vainiola)
 Elisa Korjus
 Jani Kortti
 Satu Kurvinen
 Virpi ”Hilu” Kytöaho
 Juha Lahti
 Leena Lehtinen
 Tiina Lepistö
 Tero Liete
 Jukka ”Limppu” Lindfors
 Lilli Loiri
 Jusu Lounela
 Santtu Luoto
 Risto Majaniemi
 Ilkka Mattila
 Kalle Miettinen
 Kimmo Miettinen
 DJ Anonymous
 DJ Didier
 Jukka Mikkola
 Mape Morottaja
 Juuso Myllyrinne
 Alex Nieminen
 Riikka Nikkilä (nyk. Takila)
 Paula Noronen
 Peter ”Norppa” Norrby
 Arto Nyberg
 Ismo Nykänen
 Teppo Nättilä
 Maria Paattiniemi (nyk. Salovaara)
 Markus Partanen
 Jaana Pelkonen
 Mikko ”Peltsi” Peltola
 Ari Peltonen
 Kirsi Pelttari (nyk. Heikel)
 Ulla Piippo
 Outi Popp
 Matti Puhtila
 J.P. Pulkkinen
 Raisa Rauhamaa
 Juha Roiha
 Eve Roponen (nyk. Mantu)
 Seppo Rokka
 Pasi Räihä
 Stan Saanila
 Tomi Saarinen
 Lauri Salovaara
 Pertti Salovaara
 Tarleena Sammalkorpi
 Ruben Stiller
 Harri Strömberg
 Gösta Sundqvist
 Kai Ulmanen
 Mari Vesala
 Johannes (Nicolas) Voutilainen
 Juha Vuorinen
 Tixa

 Merkkitapauksia ja skandaaleja 
 Radiomafian ensimmäisen lähetyksen 1. kesäkuuta 1990 kello 6.00 aloitti aamuohjelma Herätysjuhla juontajinaan Tero Liete ja Juha Roiha, joka lausui kanavan ensisanat "Hyvää huomenta, tämä on Radiomafian taajuus". Ensimmäinen kanavalla soitettu kappale oli James Brownin "Papa's Got a Brand New Bag".Radiomafia-historiikki
 Vuonna 1993 toimittaja Ruben Stiller ensin hyllytettiin suorista lähetyksistä hänen haukuttuaan ohjelmassaan Ylen uutta radiotoimialan johtajaa Tapio Siikalaa "keskustalaiseksi kökkötraktoriksi", ja sittemmin erotettiin hänen mentyään vastoin johdon kieltoa jatkamaan aihetta Outi Poppin suoraan radiolähetykseen.Radiomafia herää viikoksi henkiin verkossa
 Ari Peltosen roisi keskustelu kuulijan kanssa eräässä puhelinkontaktilähetyksessä poiki eduskuntakyselyn ja Peltosen väliaikaisen hyllytyksen suorista lähetyksistä. 
 Eduskuntaan on valittu kaksi Radiomafian toimittajaa, Pertti Salovaara (kesk.) ja Jaana Pelkonen (kok.). 
 Vuonna 2010 tuli kuluneeksi 20 vuotta kanavan perustamisesta. Sen kunniaksi monia kanavan vanhoja ohjelmia saattoi kuulla internetissä viikon ajan.Radiomafia herää viikoksi henkiin verkossa.

 Katso myös 
 Radiomafian top 500
 Radiomafian sata parasta biisiä

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 



*
Luokka:Vuonna 1990 perustetut radioasemat
Luokka:Vuonna 2003 lakkautetut radioasemat