Hauho

Hauho on entinen Suomen kunta ja vuonna 2009 tehdyn kuntaliitoksen jälkeen osa Hämeenlinnaa. Ennen lakkauttamistaan kunta sijaitsi hallinnollisesti Kanta-Hämeen maakunnassa ja Etelä-Suomen läänissä. Hauhon naapurikunnat olivat Hattula, Hämeenlinna, Lammi, Luopioinen, Pälkäne ja Tuulos. Entisiä naapurikuntia olivat Hattulaan vuonna 1971 liitetty Tyrväntö ja Hämeenlinnaan vuonna 1967 liitetty Vanaja.

Kunnassa oli ennen sen lakkauttamista  asukasta, ja kunnan pinta-ala oli  km², josta  km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli  asukasta/km². 

Hauholla on ollut vuodesta 1995 Suomen väestöllinen keskipiste, Weberin piste, joka siirtyy joka vuosi noin kilometrin etelään. Vuonna 2021 keskipiste sijaitsi Keson kylässä.

Asutus
pienoiskuva|Hahkialan kartano.
Hauhon asutus on ryhmittynyt vesistöjä ympäröiville savi- ja hiesumaille. Kunnan väestökeskittymät ovat kirkonkylä, Eteläinen ja Alvettula. Hauholla on useita kartanoita, joita ovat esimerkiksi Hahkiala, Hovinkartano, Kyttälä ja Wuolteen kartano. Hahkialan kartanon omisti vuodesta 1651 Ranskasta kotoisin oleva Charpentier'n suku ja nykyään kartano on Fazer-suvun omistuksessa. Hovinkartano on kuulunut aikoinaan muun muassa Gripenbergin ja Furuhjelmin suvuille. Wuolteen kartano kuuluu Aminoff-suvulle. Piispa Martti Skytten kerrotaan olleen kotoisin Kyttälän kartanosta.

Liikenne
Hauhon poikki kulkevat Tampereen ja Lahden välinen valtatie 12 sekä valtatien 10 Hämeenlinnasta itään oleva osuus. Lisäksi Hauhon länsiosassa kulkee Hämeenlinnan ja Pälkäneen välinen kantatie 57, joka oli 1960-luvulle saakka osa valtatietä 3. Valta- ja kantateiden lisäksi Hauholta lähtevät seututiet Valkeakoskelle ja Luopioisiin. Lähin rautatieasema on Riihimäki–Tampere-radalla Hattulan Parolassa.

Etäisyyksiä Hauholta
  Helsinki 135 km
  Hämeenlinna 34 km
  Lahti 66 km
  Tampere 62 km
  Turku 175 km

Historiaa
Hauholla on ollut asutusta jo kivikaudella, mistä todistavat asuinpaikkalöydöt Eteläisissä ja Perkiössä. Alueen nykyinen asutus periytyy rautakaudelta 500-luvun tienoilta. Rautakautisia kalmistoja on muun muassa Ilmoilassa ja Alvettulassa. Hauhon alueella on myös vanhoja uhrikiviä ja Hyypiövuoren muinaislinna. Jo 1400-luvulla mainitaan useimpien Hauhon nykyisten kylien nimet.Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): Suomenmaa 1: maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos, s. 280–286. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1967.

Luopioinen ja Tuulos erosivat Hauhosta itsenäisiksi seurakunniksi vuoden 1880 tienoilla.

Hauholaisilla talollisilla oli keskiajan lopulla erämaaomistuksia kaukana nykyisen Keski-Suomen alueilla Kivijärven, Viitasaaren, Laukaan ja Karstulan seuduilla. Kuningas Kustaa Vaasa lakkautti erämaaomistukset 1500-luvun puolivälissä.

Elämästä Hauholla on säilynyt ylioppilas Eric Gustaf Ehrströmin matkapäiväkirja kesältä 1811, jolloin hän oli majoittuneena Hauhon pappilaan. Tuolloin kirkkokansa kulki kirkolle veneillä, sekä suurilla 12–13-airoisilla että pienemmillä. Ehrström ihmetteli, miksi nuoria poikia ja tyttöjä oli laitettu kirkonmenojen ajaksi jalkapuuhun. Selitykseksi annettiin, että he olivat juhannuspäivänä saarnan aikana viskelleet toisilleen kukkia. Hauho oli aikanaan tunnettu kunnassa harjoitetusta hevoskärryjen ja -rattaiden valmistuksesta. 

Suomen sisällissodan loppuvaiheessa 28. huhtikuuta 1918 käytiin Hauhon taistelu.
pienoiskuva|Hauhon kirkko. 
Hauholle asutettiin jatkosodan jälkeen Kivennavan siirtoväkeä.Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1951, s. 127. Helsinki: Otava, 1950. Kuntaliitos Hämeenlinnaan tapahtui vuoden 2009 alusta.

Paavin panna
Varhaisimmat historialliset merkinnät Hauhosta ovat vuodelta 1329, jolloin kuningas Maunu Eerikinpoika määräsi kultakin suvulta maksettavan neljän turkisnahan kirkollisveron takavarikkoon, minkä johdosta paavi julisti hauholaiset pannaan maksamattoman veron tähden. Riita koski silloin Suomen piispalle Pentille maksettavaa palkkaa. Tästä tapauksesta muistuttavat Hauhon vaakunan neljä oravaa.

Pannan vuoksi alttarit ja kaikki pyhät kuvat peitettiin suru­vaipoin. Messu luettiin hiljaisuudessa tai ei ollenkaan, sillä pappi saattoi lukea vain kirkon ovelta muutamia sanoja syntejään katuville kansalaisille. Lapsia ei kastettu, eikä ruumiita siunattu pyhään maahan. Poikkeuksen tekivät papit ja kerjäläiset sekä kahta vuotta nuoremmat lapset. Avio­puolisot vihittiin liittoon hautausmaalla. Asukkaita oli kielletty ajamasta partaansa ja leikkaamasta tukkaansa. Toisiaan ei myöskään saanut tervehtiä.Hauhon muistojulkaisu, kertomus Hauhon seurakunnan vaiheista, W. Palmroth, Hämeenlinna 1929, Arvi Karisto Oy Kirjapaino. Hauholaiset taipuivat lopulta ja piispa sai taas veronsa, sillä elämä oli kirkollisessa mielessä pannan aikana kurjaa.

Seurakunta
Hauhon seurakunta kuuluu Tampereen hiippakuntaan ja siitä on erotettu Luopioinen ja Tuulos; edellinen vuonna 1880 ja jälkimmäinen vuonna 1882.Otavan iso tietosanakirja, osa 3. Helsinki: Otava, 1962. 

Luonnonmaantiedettä
pienoiskuva|225x225px|Hauhan wanha raitti Hauhonselän rannalla. 
Hauhon maisemissa vuorottelevat rikkonaiset vesistöalueet ja niiden väliset loivapiirteiset viljelyalueet. Huomattavimmat järvet ovat Iso Roinevesi (suurin syvyys 73 metriä), Pyhäjärvi, Hauhonselkä ja Ilmoilanselkä, jotka kuuluvat Kokemäenjoen vesistön Hauhon reittiin. Miltei kaikkien suurien järvien korkeus merenpinnasta on 84 metriä. Maasto vesireitin ympärillä koostuu moreeniselänteistä ja harjujaksosta. Muutamat mäet kohoavat yli 150 metriin merenpinnasta. Järvien rannoilla ja laaksoissa on savea ja hiesua, kunnan eteläosassa myös turvemaita.Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): Suomenmaa 1: maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos, s. 280–286. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1967.

Hauhon korkein maastonkohta on Mustilan ja Sappeen välisen Isomäen huipulla (171 m mpy.). Ilmoilanselän länsipuolella sijaitseva Vermasvuori (152 m mpy.) on ollut tunnettu näköalapaikka. Harjumuodostumista huomattavin on kirkonkylän kautta kaakosta luoteeseen kulkeva harjujakso, joka muodostaa kuitenkin vain harvoja selväpiirteisiä selänteitä. Toinen suurehko harjumuodostuma, Palssarinkangas, sijaitsee Hauhonselän lounaispuolella Hattulan rajalla.  

Hauhon Kokkilassa sijaitsee Särkemäjärvi, josta vedet virtaavat harjumaastossa maan sisässä Kirriseen. Paikka, jossa vesi purkautuu on sulana koko talven. Akkijärveen laskevat myös seitsemän muun pienemmän järven ja lammen joet. Tarina kertoo, että tyynellä säällä kun panee korvansa harjulla maata vasten voi kuulla veden solinan.Y Koskimies: Hauhon, Luopioisten ja Tuuloksen Historia I (s. 15)

Elinkeinot
Hauho on perinteisesti ollut maa- ja metsätalouspitäjä, ja näillä elinkeinoilla onkin edelleen suuri merkitys (23 % työpaikoista). Palvelujen osuus on 57 % ja jalostustoiminnan 17 % työpaikoista. Nykyisin Hauho on myös matkailupitäjä ja vapaa-ajan asuntoja on paljon järvien runsauden ansiosta.

Koulutus
Peruskoulun ala-asteet sijaitsevat Alvettulassa ja Eteläisessä; lisäksi Hauholla on peruskoulun yläaste. Vuonna 2007 kirkonkylän ja Hankalan ala-asteet lopettivat toimintansa ja niiden opetus siirtyi Hauhon kirkonkylän koulukeskukseen, jossa on luokat 1–9.

 Kunnanjohtajia 
Kunnanjohtaja ElinvuodetVirkakausiVirkakauden päättymisen syyYrjö Henrik Jussila1904-? -1966Jäi eläkkeelle.Pentti Maaranen ?1966–marraskuu 1998Jäi eläkkeelle.Hans Olanders. 19551998–2001Hannele Nurmis. 1954 tai 19552002–17.8.2005Irtisanoutui, koska ei saanut vuorotteluvapaata.Juho Ainasojas. 195228.11.2005–31.12.2008Virka päättyi, koska Hauho liittyi Hämeenlinnaan.

Nähtävyyksiä
 Alvettulan museosilta
 J. R. Danielson-Kalmarin muistolaattaMaailman ja Suomen Suuratlas, sivu 270, WSOY, Instituto Geografico Agostini, Novara, Igda, 1985, 
 Hauhon kirkonkyläMaailman ja Suomen Suuratlas, sivu 269, WSOY, Instituto Geografico Agostini, Novara, Igda, 1985, 
 Hauhon kirkko on harmaakivikirkko 1500-luvun alusta
 Hyypiön linnavuori
 Kalomäen rautakautinen muinaisjäännösryhmä
 Kotkon luonnonsuojelualue ja talomuseo
 Piispa Martti Skytten patsas 
 Teponlinnan linnavuori
 Vanha raitti (kirkonkylän vanha puutaloalue)
 Vihavuoden vanhan sahan alue ja myllymuseo

Vuoden 1918 sodan hautapaikat
 Alvettula: punaisten hauta
 Hauhontaan Haaviston haka: lähes 30 teloitetun hauta
 Eteläisten kylän Järvenpään haka: kahden teloitetun hauta
 Eteläisten kylän Lehtosen palsta: saksalaisten ampuman viiden työläisen hauta
 Lehdesmäen Kantoniitty: kuuden hauholaisen työläisen hauta
 Mustilan kangas: noin 40 teloitetun työläisnaisen hauta, suurin osa oli valkeakoskelaisia
 Lehdesmäen Hiedankorpi: ammutun punakaartilaisen hauta
 Hauhon kirkonkylän Vihniönmäki: valkoisten teloittamien 75 miehen ja naisen hauta
 Metsäkulman Toramäki: viiden teloitetun hauta
 Metsänkulman Salosen haka: valkoisten ampuman Karl Sharmanin hauta

Tunnettuja hauholaisia
 Antti Aminoff (s. ?), yrittäjä, Wuolteen kartanon omistaja
 Otto Wilhelm von Ammondt (1795-1861), kenraaliluutnantti
 Axel Fredrik Charpentier (1865-1949), Suomen oikeuskansleri
 Gustaf Robert Alfred Charpentier (1839-1914), senaattori, pankinjohtaja
 Robert Charpentier (1662-1710), everstiluutnantti
 Daniel Erik Bosin (1739-1815), valtiopäivämies
 J. R. Danielson-Kalmari (1853-1933), poliitikko ja valtioneuvos
 Essi Eerola (s. 1972), taloustieteilijä
 Karl Fazer (s. ?), agrologi, Hahkialan kartanon omistaja
 August Leonard Furuhjelm (1846-1908), kirjailija, opettaja
 Johan Emil Furuhjelm (1834-1901), metsänhoitaja, opettaja, valtiopäivämies
 Kristian Alfred Grahn (1835-1891), juristi, pormestari, valtiopäivämies
 Markku Heikkilä (s. 1953), kirjailija, toimittaja
 Mikko Iisakkila (s. 1948), agronomi ja pankinjohtaja, maanviljelysneuvos
 Antti Kaivola (1902-1958),  metsänhoitaja, virkamies ja järjestövaikuttaja, metsäneuvos
 Kirsti Karhi (1902-1981), näyttelijä
 Jari Koskinen (s. 1960), kansanedustaja
 Ere Kolu (oik. Kustaa Liukonen; 1884-1960), aktivisti ja kirjailija
 Johan Fredrik Oskar von Kræmer (1829-1904), amiraali
 Pentti Lindegren (s. 1939), jääkiekkoilija ja jääkiekkoselostaja
 Heikki Numminen (1889-1957), teollisuusneuvos
 Wilhelm Palmroth (1868-1945), pankinjohtaja
 Jukka Rangell (1894-1982), poliitikko ja pankinjohtaja
 Mirja Salkinoja-Salonen (s. 1940), akatemiaprofessori
 Adolf Fredrik Sirén (1807-1868), lääninrovasti, valtiopäivämies
 Allan Schulman (1863-1937), arkkitehti ja kulttuurivaikuttaja
 Karl Leonard Schulman (1818-1880), valtiopäivämies
 Martti Skytte (n. 1480-1550), piispa
 Elina Sorainen (1943-2017), keraamikko
 Aaro Teikari (1988–2025), muusikko (Ex Tuuttiz)
 Taija Tuominen (s. 1962), kirjailija
 Veli Valpola (ent. Wahlroos; 1922-1996), tohtori, dosentti
 Veikko Vehnämäki (1919-1992), kauppaneuvos
 Ivar Wallenius (1750-1818), teologi, kirkkoherra
 Juho Wuolijoki (1843-1911), valtiopäivämies
 Sulo Wuolijoki (1881-1957), poliitikko
 Wäinö Wuolijoki (1872-1947), poliitikko

Vaakuna
Hauhon vaakunan suunnitteli Olof Eriksson ja se vahvistettiin vuonna 1951.Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1980, s. 157. Otava 1979, Helsinki. 

Kylät

 Aikkola
 Ajoranta
 Alvettula
 Apoo
 Eteläinen
 Hahkiala
 Hakkala
 Hankala
 Hauhontausta
 Heinäkangas
 Hyvikkälä
 Hyömäki
 Ilmoila
 Joki (Jokioinen)
 Juntula
 Kalaila
 Keso
 Kirkonkylä
 Kokkala
 Kokkila
 Kukkola
 Kyttälä
 Lautsia
 Lehdesmäki
 Lehtelä
 Matkantaka
 Miehoila
 Mustila
 Okerla
 Pappila
 Porras
 Porsoo
 Rukkoila
 Saha
 Sappee
 Sotjala
 Torvoila
 Tuittula
 Tuulimylly
 Uusikylä
 Vihavuosi
 Villantila
 Vitsiälä
 Vuolijoki

Tapahtumia
 Hauhon musiikkijuhlat

 Kulttuuri 
 Murre 
Hauhon alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.

 Ruokakulttuuri 
Hauhon pitäjäruokia ovat 1980-luvulta alkaen olleet kaljavellin tapainen sahtikeitto sekä pepsakka eli uunissa kypsennetty puolukka-ruispuuro.Kolmonen, Jaakko 1988. Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat, s. 66. Helsinki: Patakolmonen Ky.

 Katso myös 
 Luettelo Hämeenlinnan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Lähteet

Aiheesta muualla

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit