Interpol

International Criminal Police Organization eli Interpol on kansainvälinen rikospoliisijärjestö. Interpolin keskuspaikka sijaitsee Lyonissa, Ranskassa. Se toimii jäsenvaltioidensa rikospoliisien yhteistyön kehittämiseksi. Rikollisten valvontaa varten järjestöllä on muun muassa kansainvälisistä rikollisista keskusrekisteri. Interpolissa on yhteensä 196 jäsenvaltiota. 

Organisaation virallinen nimi on ICPO–Interpol. ICPO lyhenne tarkoittaa kansainvälistä rikospoliisiorganisaatiota (engl. International Criminal Police Organization). Sana Interpol tulee sanoista kansainvälinen poliisi. Suomi on kuulunut Interpoliin vuodesta 1928.

 Tehtävät 
Interpolin tehtävänä on tarjota laajaa tukea kansallisille rikospoliiseille kansainvälisen rikollisuuden torjumiseksi. Interpolin tehtävät jakautuvat neljään kansainvälisen rikollisuuden alalajin ympärille. Järjestön maailmanlaajuisiin ohjelmiin kuuluvat terrorismin torjunta, tietotekniikkarikollisuus, järjestäytynyt rikollisuus sekä talousrikollisuus ja korruptiontorjunta. Näiden sisällä Interpol tutkii terrorismia, ihmiskauppaa, laitonta siirtolaisuutta, moottoriajoneuvojen varkauksia, taidevarkauksia, rahanpesua, väärennöksiä ja huumekauppaa.

Interpol tarjoaa toimialueidensa sisällä tukea ja palveluita jäsenvaltiolle, ja sillä on 19 poliisitietokanta, jossa on tietoja rikoksista ja rikollisista, kuten nimitietoja, sormenjälkiä ja dataa varastetuista passeista. Interpolin kautta saa myös tukea rikostekniikkaan, tietojen analysointiin ja karkulaisten etsimiseen.

 Organisaatio 
Interpolin päivittäisestä toiminnasta vastaa pääsihteeristö, jonka johdossa on pääsihteeri. Pääsihteerin toimikausi on viisi vuotta, ja hänet nimittää järjestön yleiskokous. Yleiskokous on Interpolin keskeisin päätöksentekoelin, ja siihen kuuluu delegaatti jokaisesta jäsenvaltiosta. Interpolin toimeenpanevassa komitea valvoo ja yleiskokouksen tekemien päätösten toimeenpanoa sekä pääsihteerin työtä. Komiteassa on 13 jäsentä, ja yleiskokous valitsee sen vuosittaisessa kokouksessaan. Interpolin pääsihteerinä on vuodesta 2014 toiminut Jürgen Stock, joka valittiin toiselle toimikaudella 2019. Yleiskokousta ja toimeenpanevaa komiteata puolestaan johtaa Ahmed Naser Al-Raisi, joka valittiin 2021 nelivuotiselle kaudelle.

Jokaisessa jäsnevaltiossa on kansallinen Interpol-toimisto, jonka kautta kansalliset poliisivoimat ottaa yhteyttä järjestön pääsihteeristöön tai muiden maiden poliiseihin. Interpol luottaa toiminnassaan laajoihin viestintäverkostoihin ja joka vuosi viestintähenkilökunnan kautta kulkee miljoonia viestejä arabiaksi, englanniksi, ranskaksi ja espanjaksi, jotka ovat järjestön viralliset kielet. Interpol otti vuonna 1992 käyttöön hakumahdollisuuden, jolla kansalliset toimistot voivat etsiä tietokannoista tarvitsemiaan tietoja.

 Historia 
 Kansainvälinen rikospoliisikomissio 
Ajatus Interpolista syntyi vuonna 1914 Monacossa kansainvälisessä rikospoliisien kongressissa. 24 maan viranomaisia kokoontui Monacoon keskustelemaan pidätysprosesseista, tunnistustekniikoista ja keskitetyn rikollisrekisterin ylläpidosta.

Interpolin edeltäjä Kansainvälinen rikospoliisikomissio ICPC perustettiin 1923. Aiemmin samana vuonna Wienissä 20 maan edustajat olivat kokoontuneet lisääntyneen kansainvälisen rikollisuuden takia. ICPC:n pääkonttori sijoitettiin Wieniin, ja sen johtajaksi valittiin Wienin poliisin johtaja Johann Schober.

Järjestön tärkeimpiä asioita 1930-luvun alussa olivat rahaväärennökset, rikosrekisteri ja passiväärennökset. Vuonna 1935 avattiin ensimmäinen yksisuuntainen radioverkkoyhteys viestintään, joka oli itsenäinen järjestelmä vain kansallisten rikospoliisien käyttöön. Vuonna 1938 natsit saivat organisaation johtoon itävaltalaisen poliitikon ja poliisin Michael Skublin, jolloin useat maat lopettivat osallistumisen organisaation toimintaan. Organisaatio oli täysin natsihallinnon kontrollissa 1940-luvun alusta, ja päämaja siirrettiin Berliiniin. Toinen maailmansota lakkautti lopulta kokonaan järjestön toiminnan.

Sodan jälkeen Belgia ehdotti päämajan siirtämistä Pariisiin, ja nimeä Interpol käytettiin ensimmäisen kerran. Johtoryhmä ja puheenjohtaja valittiin myös demokraattisesti. Sodan jälkeen Interpol julkaisi värikoodatut tiedoksiannot etsintäkuulutetuista. ICPC:n toiminta joutui kuitenkin käynnistymään lähes tyhjiltä, sillä ennen sotaa kerätyt tallenteet olivat tuhoutuneet.

 Uusi perussääntö: Interpol 
ICPC laajeni vuodesta 1946 vuoteen 1955. Sodan jälkeen sillä oli ollut 19 jäsenvaltiota, mutta vuonna 1955 niitä oli jo 55. Järjestö hyväksyi vuonna 1956 uuden perussäännön, jolloin sen nimi muutettiin Kansainväliseksi rikospoliisijärjestöksi (International Criminal Police Organization) eli Interpoliksi.

ICPC oli ollut alkujaan varsin eurooppalainen organisaatio, ja esimerkiksi Yhdysvallat oli liittynyt siihen vasta 1938. Monet muutkin ei-europpalaiset valtiot pysyivät pitkään järlestön ulkopuolella.

Interpolin tehokkuus alkoi kehittyä erityisesti ranskalaisen Jean Népoten pääsihteerikaudella 1963–1978. 1970-luvulla sitä alettiin pitää kansainvälisenä järjestönä ja se alkoi tehdä myös sopimuksia muiden järjestöjen kanssa. Yhdistyneet kansakunnatkin otti saman kannan. YK oli vuodesta 1947 asti luonnehtinut Interpolin kansalaisjärjestöksi, jolla ei ole niin vahvaa asemaa kuin kansainvälisellä järjestöllä. Interpolissa oli 1980-luvun puolivälissä jo 125 jäsenvaltiota.

Interpolia uudistettiin syyskuun 11. päivän terrori-iskujen seurauksena. Tuolloin perustettiin poliisipalveluille oma toimeenpaneva johtaja, joka valvoo useita direktoraatteja.

 Kansainvälinen tiedoksiantojärjestelmä 
Heti toisen maailmansodan jälkeen puhuttiin punaisesta listasta, mikä tarkoittaa, että tietoa rikollisista ja etsittävistä henkilöistä jaetaan jäsenvaltioiden kesken ja tieto luokitellaan värikoodeilla. Värikoodeja käyttää myös YK:n turvallisuusneuvosto ja kansainvälinen rikostuomioistuin. Vuonna 2016 oli lähes 20 000 tiedoksiantoa. 
Väri ja tyyppiTietoMäärä 2016PunainenEtsitään luovutettavaksi oikeuteen tai kansainväliseen tuomioistuimeen. 
Pidätysmääräys olemassa.12 878SininenHenkilöä etsitään tai tietoa tarvitaan.4 129VihreäVaroitus henkilön rikollisesta toiminnasta, uhkaa yleistä turvallisuutta.930KeltainenKadonnut henkilö tai häntä ei tavoiteta.2 675MustaTuntematon vainaja tai lisätietoa tarvitaan.123OranssiVaroitus tapahtumasta, henkilöstä tai kohteesta, joka uhkaa henkeä tai omaisuutta.48PurppuraTarvitaan tietoa rikollisten toimintatavoista, kohteista, laitteista tai piilopaikoista.106Interpol ja YK turvallisuusneuvostoYK sanktioita koskeva erikoistiedoksianto 33
Interpolin sivuilla on julkisesti nähtävissä punaiset ja keltaiset tiedoksiannot. Punainen lista on nähtävissä Interpolin hakukoneessa.

 Tietokannat 
Interpol harjoittaa tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Tietokannat ovat edellytys tietojenvaihtoon. Useimmat tiedot Interpolin tietokannoista on saatavilla jatkuvasti, poikkeuksena ballistisen tiedon IBIN-tietokanta.

 Henkilötieto 
 Tiedoksiannot 
Tiedoksiannot otettiin käyttöön toisen maailmansodan jälkeen, ja ne ovat sen tunnetuin muoto. Rikollisten punainen lista on avoimesti luettavissa verkossa.

Interpolin järjestelmä ﻿koskee ilmoituksia, joissa henkilöt ovat paossa, heitä epäillään rikoksesta tai he liittyvät suoritettavaan rikostutkintaan. Rekisterissä ovat myös henkilöt, joihin sovelletaan YK:n turvallisuusneuvoston pakotteita. Luettelossa on myös kadonneita henkilöitä ja vainajia.

 Lasten hyväksikäyttö ja uhrit 
Interpolilla on tietokanta lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskeva kuvatietokanta. Sen pohjalta tehdään kuvavertailua ohjelmistoilla hyväksikäyttäjistä ja uhreista. Tavoitteena on etsiä, paikantaa ja pidättää syylliset sekä tunnistaa uhrit.

 Jäsenvaltiot 
Interpolin jäsenenä on yhteensä 195 jäsenvaltiota.










































































































































































































 Johtajat 
 Pääsihteerit 
 Pääsihteeri  Virka-aika Valtio Oskar Dressler  1923–1946   Louis Ducloux  1946–1951   Marcel Sicot  1951–1963   Jean Népote  1963–1978   André Bossard  1978–1985   Raymond Kendall  1985–2000   Ronald Noble  2000–2014   Jürgen Stock  2014– 

 Puheenjohtajat 
 Presidentti  Virka-aika Valtio Johann Schober  1923–1932  Franz Brandl  1932–1934   Eugen Seydel  1934–1935   Michael Skubl  1935–1938   Otto Steinhäusl  1938–1940   Reinhard Heydrich  1940–1942   Arthur Nebe  1942–1943  Ernst Kaltenbrunner  1943–1945  Florent Louwage  1945–1956   Agostinho Lourenço  1956–1960   Joe Jackson   1960–1963   Fjalar Jarva  1963–1964   Firmin Franssen  1964–1968  Paul Dickopf  1968–1972   William Leonard Higgitt  1972–1976   Carl Persson  1976–1980   Jolly Bugarin  1980–1984   John Simpson   1984–1988   Ivan Barbot  1988–1992   Norman Inkster  1992–1994   Björn Eriksson  1994–1996   Toshinori Kanemoto  1996–2000   Jesús Espigares Mira  2000–2004   Jackie Selebi  2004–2008   Arturo Herrera Verdugo  2008 (vt.)   Khoo Boon Hui  2008–2012  Mireille Ballestrazzi  2012–2016   Meng Hongwei  2016–2018   Kim Jong Yang  2018–2021   Ahmed Naser Al-Raisi  2021– 

 Lähteet 



 Viitteet  

 Aiheesta muualla 

 Interpolin kotisivut 

Luokka:Poliisitoimi
Luokka:Kansainväliset järjestöt
Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijajäsenet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit