Koski Tl

Koski Tl (Tl. Koski, ”Turun läänin Koski”, ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Kunnassa asui vuonna 2024 yhteensä  ihmistä ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on  asukasta/km².

Kosken nykyiset naapurikunnat ovat Loimaa, Marttila, Pöytyä, Salo, Somero ja Ypäjä. Entisistä kunnista Kosken naapurikuntia ovat olleet aiemmin Kuusjoki, Mellilä ja Loimaan kunta.

 Kunnan nimi 
1300-luvulla Kosken alue oli osa Marttilan pitäjää, joka jakautui viiteen yökuntaan. Nykyistä Koskea vastasi Ylistaron yökunta. Yökunnan kantakyliä 1500-luvulla oli muun muassa Koski, josta muodostettiin Koskenkartano vuonna 1628. Vuonna 1647 Marttilan emäseurakunnan alaisuuteen perustettiin Ylistaron eli Kosken kappeli. Ylistaro nimestä luovuttiin 1650-luvulla ja kappeli sai nimekseen Kosken kappeli paikkakunnan keskuksena toimineen Kosken kartanon mukaan.

Kirjainyhdistelmä Tl viittaa entiseen Turun ja Porin lääniin erotukseksi toisesta, Hämeen läänissä sijainneesta Kosken kunnasta (Koski Hl, sittemmin Hämeenkoski, vuodesta 2016 osa Hollolaa). Kosken Hl kunnan nimenmuutoksesta ja Turun ja Porin läänin lakkauttamisesta huolimatta Kosken kunnanvaltuusto päätti 1990-luvulla pitää nimen entisellään. Kunta käyttää nimeä ”Kosken Tl kunta”., Kunnan virallinen nimi on Koski Tl.

 Maantiede ja rakennettu ympäristö 
 Ympäristö ja luonto 
pienoiskuva|Patakoski Paimionjoessa. Kosken myllyranta myllynraunioineen on kunnostettu nähtävyydeksi EU-hankkeena.
Luonnonmaisema Koskella koostuu kalliosydämisten moreenimäkien rikkomasta savitasangosta. Vaihtelua siihen tuovat kallioperän murroksia seurailevat jokilaaksot, sekä kaksi harjujaksoa. 

Kosken suurin vesistö on Paimionjoki, joka halkaisee kunnan suurin piirtein puoliksi virraten kunnan keskikohdalta idästä länteen. Sen varrella kunnan kaikki vanhat kylät sijaitsevat melko säännönmukaisesti joen kahden puolen siten, että kylien vanhat asutuspaikat ovat joen rannassa ja kylät ulottuvat siitä pitkinä ja kapeina pohjoiseen/pohjoisluoteeseen ja etelään/kaakkoon. Pellot keskittyvät nykyäänkin enimmäkseen joen ympärille levittyvälle savimaaperäiselle peltoaukealle, kun eteläiset ja pohjoiset osat ovat enemmän metsien hallitsemaa harjumaastoa.

Kappelin ja myöhemmän kunnan nimeen aiheen antaneista Paimionjoen koskista suurin on Patakoski Kosken keskustaajaman itälaidalla Patakosken kylän yläpuolella. Siitä vähän yläjuoksulle päin Koskenkartanon luona on pienempi Karjakoski. Koskia on yksi vielä kauempana yläjuoksulla Sorvaston kylän kohdalla ja yksi alajuoksulla Myllykylän kohdalla lähellä kunnan länsirajaa. Kaikki kosket juoksevat vapaana, mutta niissä on jäljellä myllyjen ja sahalaitosten voimanlähteeksi käytettyjen rakenteiden jäänteitä. Lähes koko kunta kuuluu Paimionjoen valuma-alueeseen, mutta aivan pohjoisimmat osat kuuluvat Loimijoen sivujoen Niinijoen valuma-alueeseen ja Kosken eteläosiin ulottuu Halikonjoen vesistöön kuuluvan Kuusjoen sivuhaara Viepjoki.

Pohjoisessa Kosken alueelle ulottuu Säkylän–Mellilän harjujakso, jota pitkin kulkee historiallinen Huovintie. Harjun laajentumana Koskella on Hevonlinnanharju, jolla sijaitsee laskujoeton pieni Hevonlinnanjärvi. Etelässä, Kiikalan, Kuusjoen ja Someron suunnasta Koskelle ulottuu toinen harjujakso, jonka kupeessa on Kosken suurin järvi, Paimionjoen vesistöön kuuluva Liipolanjärvi.

Suurimpia soita Koskella ovat kunnan pohjoiskärkeä Pirttiniemennokan rajapaikalla koskettava Loimaan Eksyssuo ja pääosin Someron puolella sijaitseva Reksuo idässä, jotka molemmat kuuluvat Natura 2000 -suojeluohjelmaan. Pohjoisessa Loimaan, aiemmin Mellilän rajalla, Hevonlinnanharjun kupeessa on Linturahka, josta suuri osa on turvetuotannon käytössä.

Suomen ensimmäinen todistettu kattohaikaran pesintä tapahtui Koskella vuonna 2015.

 Kylät 
Kyliä ovat Halikkola, Harmaa, Hongisto, Iso-Sorvasto, Jättälä, Kattelus, Koivukylä, Koski, Liipola, Myllykylä, Partela, Patakoski, Penninkulma, Talola, Tapala, Tausela, Tuimala, Vähä-Sorvasto ja Värmälä.

 Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt  
pienoiskuva|Kosken kirkko
Koskella on kolme valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Hämeen Härkätie kulkee Kosken läpi ja ylittää Paimionjoen Kosken keskustassa. Hämeen Härkätie toimi Turun ja Hämeen linnojen yhdystienä. Se ja Suuri Rantatie olivat keskiajan merkittävimmät tiet Suomessa. Varsinais-Suomen ja Hämeen vanhimmat asutusalueet ja kylät sijoittuvat Hämeen Härkätien varteen. Tie oli käytössä jo rautakauden loppupuolella, jolloin sitä käytettiin hallinnon, kaupan ja eränkäynnin tarpeisiin.

Kosken järjestyksessään neljäs kirkko purettiin sen huonon kunnon vuoksi 1930-luvulla. Uuden kirkon suunnitteli arkkitehti Toivo Paatela. Kosken kirkko edustaa 1930-luvun sakraalirakentamista. Päätytornillinen pitkäkirkko valmistui vuonna 1935. Kosken vanhasta kirkosta siirretyn alttaritaulun on maalannut maalarimestari Carl Gustaf Söderstrand. Koristetaiteilija Bruno Tuukkanen on koristellut Kosken kirkon saarnatuolin, siipiosien yläpuoliset seinäpinnat ja urkulehterin kaiteen ja sakariston sisäkatossa olevan matalan kupolin. Penkkikorttelien yläpuolella on Taito Oy:n valmistamat kruunuvalaisimet. Vanhasta kirkosta jäi jäljelle vuonna 1777 rakennettu tapuli.

Kosken valtakunnallisesti merkittäviin kulttuuriympäristöihin kuuluu myös Koskelle Ulvilan–Säkylän suunnasta ulottuva historiallinen Huovintie. Sen lähituntumassa Hevonlinnan harjun korkeimpien kohtien ja Hevonlinnanjärven lähellä on myös näkötorni.

 Historia 
 Kivikausi 
Koskelta on löytynyt merkkejä ihmisasutuksesta jo kivikaudelta. Löytöjä on tehty muun muassa Liipolasta, Tausanmäestä, Myllykylän Rantalasta, Jättälästä, Hevonlinnasta, Hongiston Siikarlasta, Katteluksen Ylijoelta, Halikkolasta, Tapalasta, Koivukylän Laurinpellosta, Tauselan pellolta ja Tauselannummelta. Löydöt ajoittuvat Suomusjärven kulttuurin aikaan, vuosiin 6500–4200 eaa. Väestö eli tuolloin metsästyksen, kalastuksen ja kasvien keräilyn avulla. Kun kivikauden asutus hävisi, alue oli pitkään asumatonta. 

 Keskiaika 

Uutta asutusta Kosken alueelle saapui mahdollisesti 1200-luvun lopussa, mutta viimeistään 1300-luvulla. Alue kuului silloin Marttilan pitäjään. Pitäjä jakautui viiteen yökuntaan, joista yksi oli Ylistaron yökunta, joka vastaa nykyistä Koskea. 

Halikkola (alunperin Halikkolainen), Hongisto, Koivukylä ja Patakoski mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäistä kertaa vuonna 1420, Myllykylä vuonna 1511, Tapala ja Jättälä vuonna 1513 ja Tuimala vuonna 1516.

Kosken vanhat kantakylät mainitaan Varsinais-Suomen ensimmäisessä maakirjassa vuodelta 1540. Alueella oli tuolloin 70 taloa. Kantakylät:

Harmaa (joka tunnettiin nimellä Haukanpyöli 1800-luvulle asti) 
Hongisto/Hongasto, joka on joidenkin lähteiden mukaan Kosken vanhin kylä
Iso-Sorvasto
Jättälä, alun perin Jättilä
Kattelus, alun perin Kattilus
Koivukylä 
Koski, josta muodostettiin kartano vuonna 1628
Liipola ja siihen vuonna 1680 liitetty Pyöli
Myllykylä
Partela
Talola, joka on joidenkin lähteiden mukaan Kosken vanhin kylä
Tapala
Tausela, alun perin Tausala
Tuimala
Vähä-Sorvasto
Värmälä

Vuoteen 1566 mennessä taloja oli 83, uusia tiloja oli saatu vanhoja pilkkomalla. Kasvua seurasi lamakausi, kun sadot pienenivät ilmaston muutoksen vuoksi, eivätkä ihmiset voineet maksaa verojaan. Myös Ruotsin 1550-luvulta 1650-luvulle käymät sodat, ruttotauti ja katovuodet rasittivat asukkaita monella tavalla.

Alueen asukasluvun arvioidaan 1500-luvulla olleen noin 400–550 ja vuonna 1610 noin 320–360. 

1500-luvun alussa alueella sijaitsi Paimionjoen koskiin rakennettuja myllyjä Tuimalassa, Patakoskella ja Myllykylässä. Vuosisadan lopulla myös Sorvastolla oli mylly.

Koskenkartano perustettiin vuonna 1628, jolloin siellä alettiin pitää myös jumalanpalveluksia. Kartanon mylly rakennettiin vuonna 1643.

Koski muodosti kappeliseurakunnan Marttilan emäseurakunnan alaisuuteen vuonna 1647 nimellä Ylistaron eli Kosken kappeli. Kappelikirkko rakennettiin nykyisen hautausmaan paikalle. Kirkko todettiin liian pieneksi ja huonosti rakennetuksi ja uusi kirkko ja siihen kuulunut kellotapuli rakennettiin vuonna 1652. Ylistaro-nimestä luovuttiin 1650-luvulla ja kappeli sai nimekseen Kosken kappeli paikkakunnan keskuksen Kosken kartanon mukaan. Toinenkin kirkko jäi pieneksi ja seuraava kirkko valmistui vuonna 1679.

Katovuosina 1696–1697 yli 18 prosenttia asukkaista menehtyi.

 1721–1869 
pienoiskuva|Kosken kellotapuli vuodelta 1777 Hämeen Härkätien varressa.
Vanhimmista asukasluvuista on voitu esittää vain epävarmoja arvioita, mutta vuodesta 1775 lähtien niistä pidettiin kirjaa. Koskelaisia oli silloin 1 012.  

Vuonna 1777 kirkolle rakennettin uusi kellotapuli. Länsitornin teki rakennusmestari Mikael Piimänen.

Vuosina 1728–1837 Kosken kartanoa hallitsi aatelinen Armfeltin perhe. 

Vuonna 1817 Koski sai neljännen kirkkonsa, sillä aiempi kirkko oli huonossa kunnossa. Uuden uusklassisen hirsikirkon luonnosteli Mikael Piimänen ja piirsi italialainen arkkitehti Charles Bassi.

Kosken ensimmäisen kirjaston perustivat Kosken ja Marttilan papit vuonna 1861. 

Kosken väkiluku oli vuoden 1865 lopussa 2 242. Marraskuussa 1868 Marttilan pitäjänkokouksessa Koski ja Eura (Tarvasjoki) kertoivat haluavansa perustaa oman kunnallishallinnon. Hallintoa valmisteli komitea, johon kuului esimiehenä Kosken kappalainen Viktor Hellsten sekä jäsenet Israel Hemberg, Karl Gustaf Penttinen, Juho Simonpoika Ylimattila, Juho Mäkilä ja Henrik Nokkala. Komitean esitys hyväksyttiin Marttilan pitäjänkokouksessa 24. tammikuuta 1869, jota voidaan pitää Kosken kunnallishallinnon alkuna. 

 1869–1919 

Vuonna 1869 Kosken kunta otti kirjaston hoidon seurakunnalta. Kirjasto sijaitsi aluksi kiertokoulun opettajan asunnossa, sittemmin kirkon sakaristossa ja vuodesta 1880 Talolan koululla. 

1873 Marttila, Koski, Eura (Tarvasjoki) ja Karinainen päättivät yhteisessä kuntakokouksessa perustaa yhteisen säästöpankin. Marttilan, Kosken ja Karinaisten kunnat antoivat pankille pohjarahaston. Pankin toiminta alkoi elokuussa 1875. Samassa kuussa Talolan koulu aloitti toimintansa. Ensimmäisenä syksynä kansakouluun ilmoittautui 45 oppilasta. Vaikka koulua oli alun perin suunniteltu vain pojille, tyttöjä oli oppilaista lähes puolet. 

Kosken nykyistä kirkkoa alettiin suunnitella vuonna 1884. Vuonna 1889 Kosken keskustaan Tuimalaan avattiin postiasema. Elokuussa 1889 Talolan koululla perustettiin Kosken Nuorisoseura. Perustamiskokouksen kutsuivat kokoon Heikki Liipola ja Edvard Penttinen. 

Vuodesta 1893 lähtien Koskella vieraili kerran kuukaudessa kunnanlääkäri Marttilasta, myöhemmin Somerolta. Vuonna 1895 Koskelle perustettiin ensimmäinen työväenyhdistys, Kosken Kappelikunnan Työväenyhdistys. 

Itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi Koski Tl erotettiin vuonna 1901, mutta määräys astui voimaan vasta vuonna 1913. Vuonna 1902 Koskelle perustettiin Kosken T.l. Osuusmeijeri. Kosken ensimmäinen meijeri oli perustettu kartanolle 1870-luvulla, mutta 1890-luvun lopulla meijereitä oli viisi. 

Nuorisoseura sai oman talon vuonna 1904. Nuortentuvaksi nimeämänsä talon piirsi Yrjö Liipola. Kyseessä oli Varsinais-Suomen ensimmäinen nuorisoseuran talo. Talo purettiin vuonna 1960. Talolan työväentaloa alettiin rakentaa vuonna 1907. 

Vuonna 1915 Koskella alettiin miettiä oman säästöpankin perustamista. Marraskuussa 1916 23 miestä oli perustamassa T.l. Kosken Osuuskauppa -osuuskuntaa. Huhtikuussa 1917 osuuskuntaan kuului suurin osa koskelaisista. Osuuskaupan konttorissa alkoi toimia pankki eli osuuskassa lokakuussa 1918. Säästöpankki alkoi toimia joulukuussa 1918. 

 1920–1999 
Vuoden 1921 oppivelvollisuuslain mukaan 7–13-vuotiaat lapsista tuli oppivelvollisia. Seuraavana vuonna toimintansa aloittivat Sorvaston, Tapolan ja Hongiston alakoulut, Harmaan alakoulu avattiin alkuvuonna 1923. Myöhemmin aloittivat myös Satopään koulu, Verhon alakoulu, Palojoen koulu, Pennin koulu ja Patakosken kiertävä alakoulu. 

Kosken nykyinen kirkko valmistui vuonna 1935 ja sen edeltäjä purettiin vuonna 1937, kun Muinaistieteellinen toimikunta oli ensin tutkinut sen.

1930-luvulle asti tulipalojen sammutus oli Koskella omatoimisuuden varassa, mutta vuonna 1933 asetetun palolain seurauksesta toiminta alkoi järjestäytyä. Kosken Tl Vapaaehtoisen Palokunnan perustamiskokous pidettiin keväällä 1937. Palokaluston kuljettamista varten hankittiin kuorma-auto vuonna 1939. 

Kosken asukasluku oli suurimmillaan 4 266 vuonna 1949.

Kosken koululaitos oli laajimmillaan 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin kunnassa toimi yhteiskoulu, kansalaiskoulu ja yhdeksän kansakoulua (Talola, Sorvasto, Harmaa, Hongisto, Patakoski, Satopää, Kangas, Verho ja Tapala).

Kunnan yhdeksi suurimmaksi työllistäjäksi nousi vuonna 1949 Talolaan perustettu Laaksosen pukimo, joka valmisti pukuja ja takkeja kotimaan markkinoille. Parhaimmillaan sillä oli yli 40 työntekijää. Muita isoja työllistäjiä 1950–1970-luvuilla olivat sahat ja meijeri. Kosken ensimmäinen teollisuusalue perustettiin Mellilän tien varteen. Ensimmäisenä siellä aloitti Kosken Auto ja Lava, joka työllisti kymmeniä henkilöitä. Vuonna 1979 perustettiin 50 henkilöä työllistänyt Trional Oy, joka valmisti karjatalouslaitteita. Vuonna 1989 Kosken Auto ja Lava fuusioitiin Trionaliin.

 2000– 
Koskella asuu vuonna 2025  henkilöä.

 Hallinto 
 Päätöksenteko 
Kosken kunnanvaltuustossa on 21 valtuutettua. Kaudella 2025–2029 keskustalla on 10 paikkaa, kokoomuksella kolme, perussuomalaisilla kolme, SDP:llä kolme ja vihreillä kaksi. Kunnanhallitukseen kuuluu seitsemän jäsentä.

 Kunnanjohtajia 
Vuoden 1948 kunnallislain myötä voitiin perustaa kunnanjohtajien virkoja. Kosken hallintoa hoitivat kuitenkin pitkään kunnansihteeri ja luottamusmiehet. Kun kunnanhallituksen puheenjohtajan toimi alkoi kuormittaa liikaa, maaliskuussa 1972 valtuusto päätti kunnanjohtajan viran perustamisesta. Paikan sai Mynämäellä kunnansihteerinä toiminut Aimo Suikkanen. 

Koskella on ollut vain neljä kunnanjohtajaa:
Aimo Suikkanen (1973–2011)
Jari Kesäniemi (2011–2017) 
Jukka Matilainen (2017–2021)
Henri Partanen (2021–)

 Talous 
Westas Group on Suomen neljänneksi suurin yksityinen puunjalostusyritys. Yhtiön toinen saha, Raunion saha, sijaitsee Koskella.

Kosken suurimpia työnantajia ovat:
Westas Raunio Oy
Kosken Autokeskus Oy
Hoitokoti Niittykukka Oy
SEO Koski

 Liikenne 
Kosken kautta kulkee Turusta Hämeenlinnaan johtava valtatie 10, jonka eteläpuolella Paimionjokea noudattelevat tämän edeltäjänä toimineeseen Hämeen Härkätiehen kuuluvat Marttilan suunnasta tuleva yhdystie 2264 ja Somerolle jatkuva yhdystie 2810. Yhdystiehen 2264 yhtyy Tauselan kylässä Salosta tuleva yhdystie 2407 ja siitä ja yhdystiestä 2810 erkanee Kosken keskustassa Mellilään johtava yhdystie 2260. Ypäjälle johtaa yhdystiestä 2810 Sorvastolla erkaneva yhdystie 2805.

 Väestö  ja taajamat 
 Väestö 
Koskella asui 31.12.2021 yhteensä 2 271 henkeä. Näistä suomenkielisiä oli 2 167 eli 95,4 % väestöstä. Ruotsinkielisiä oli 6 eli 0,3 %. Vieraskielisiä oli kunnassa 98 eli 4,3 %. Vieraskielisistä ryhmistä tärkeimmät olivat viro (54 puhujaa) sekä venäjä (14 puhujaa).

Väestöstä 77,8 % kuului vuonna 2023 Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja 0,9 % muihin uskonnollisiin yhdyskuntiin. 21,3 % ei kuulunut mihinkään uskonnolliseen yhdyskuntaan.

 Väestönkehitys 
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

 Taajamat 
Vuoden 2017 lopussa Koskella oli 2 359 asukasta, joista 1 252 asui taajamassa, 1 092 haja-asutusalueilla ja 15:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kosken taajama-aste on 53,4 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Kosken Tl kirkonkylä.

 Palvelut 
Kunnan päivähoito on maksutonta yli kolmevuotiaille lapsille.

Koskella sijaitsee kolme koulua: Talolan koulu (alakoulu), Kosken seudun yläaste ja Kosken lukio. Kosken seudun yläaste on seutukunnallinen yläkoulu, johon tulee oppilaita Kosken lisäksi Marttilasta, Loimaalta ja Salosta. Koulu toimii samoissa tiloissa lukion kanssa. Koulun ruoat valmistetaan paikan päällä. Vuonna 2023 Koski sai parhaat tulokset Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen järjestämässä kouluterveyskyselyssä kouluruuan syömisessä. Yli 70 prosenttia kyselyyn vastanneista kertoi, että kouluruoka on maultaan hyvää.

Oppikoulu perustettiin vuonna 1948. Koulu toimi 5–6 eri paikassa ja opiskelijoita saapui myös lähipaikkakunnilta. Omat tilat saatiin, kun koulutalon ensimmäinen rakennusvaihe valmistui vuonna 1955. Vuonna 1957 koulu laajeni lukioksi. Vuonna 1968 koulusta muodostui Kosken T.l., Marttilan ja Mellilän kunnallinen keskikoulu ja Kosken T.l. lukio, jonka ylläpitoon Marttilan ja Mellilän kunnat osallistuivat. Vuonna 2020 siellä oli yli 130 opiskelijaa, jotka tulivat noin kymmenestä lähialueen kunnasta. Opetusalan Ammattijärjestö OAJ valitsi lukion Vuoden oppilaitokseksi vuonna 2020. Pitkän matematiikan ylioppilaskirjoituksissa lukio on kuulunut useana vuonna Suomen kymmenen parhaimman koulun joukkoon. 

Somero-opisto tarjoaa koulutusta Someron kaupungin ohella myös Kosken kunnan alueella. 

Kosken kirjasto toimi Talolan koulun tiloissa vuoteen 1953 asti, jolloin se muutti vastavalmistuneen paloasemarakennuksen yläkertaan. Vuonna 1976 käyttöön saatiin myös alakerta. Paikkakunnalla toimineet sivukirjastot lakkautettiin vuonna 1987. Kosken kirjasto sijaitsee Hämeen Härkätien varressa.

Koski kuuluu Varsinais-Suomen hyvinvointialueeseen. Kunnassa on oma terveysasema ja neuvola.

 Kulttuuri 
 Nähtävyydet 
Koskella sijaitsevien valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen lisäksi Koskelta löytyy myös muita kulttuurikohteita. Kellotapulin vieressä seurakunnan vanhassa lainamakasiinissa toimii Museokahvila Kahviaitta. Kahviaitassa on näyttelyitä kesäisin. Myllyrannan koskialue Paimionjoen Patakosken luona on kunnostettu EU-hankkeena. Santion nummella Vähänsorvaston kylässä tien varrella on Koskelaisseuran pystyttämä Marttilan taisteluun liittyneen Santion taistelun muistomerkki.

 Museot 
Koskella sijaitsee kaksi kotimuseota, Hyhkön kotimuseo ja Vanha Kestikievari. Taidemaalari Johanna Oraksen ateljee on auki kesällä.

pienoiskuva|Yrjö Liipolan taidemuseo
Yrjö Liipolan taidemuseossa on näytteillä kuvanveistäjä Yrjö Liipolan taidekokoelma. Koskella syntynyt Liipola työskenteli Unkarissa 30 vuotta. Hän palasi Suomeen vuonna 1934 ja lahjoitti veistoskokoelmansa kunnalle 1950-luvulla. Veistokset sijoitettiin vuonna 1970 valmistuneeseen museorakennukseen. Museossa on esillä myös Liipolan ja hänen unkarilaisen Mara-vaimonsa koti-interiööri. 

Toisen koskelaissyntyisen taiteilijan, taidemaalari ja pilapiirtäjä Olavi Hurmerinnan teoksia on esillä muun muassa kunnan kirjastossa.

 Tunnettuja koskelaisia 

 Jukka Alihanka (1949–2013), unitutkija ja lauluntekijä, vietti lapsuutensa ja kävi koulunsa Koskella
 Sami Franssila (s. 1959), materiaalitieteen professori
 Simo Helenius (s. 1942), kuvanveistäjä, syntynyt Koskella
 Olavi Hurmerinta (1928–2015), taidemaalari ja pilapiirtäjä, syntynyt Koskella
 Urho Kittilä (1897–1977), Maalaisliiton sanomakeskuksen johtaja, pakinoitsija, opetusneuvos
 Risto Kostiainen (s. 1955), kemisti ja professori
 Heikki Liipola (1865–1936), päätoimittaja
 Selim Liipola (1871–1932), koulunjohtaja, maanviljelysneuvos
 Yrjö Liipola (1881–1971), kuvanveistäjä
 Elina Sallinen (s. 1994), runoilija
 Martti Tiuri (1925–2016), radiotekniikan professori ja kansanedustaja
 Yrjö Toivonen (1890–1956), kielentutkija ja akateemikko
 Kaarlo Tuominen (1908–2006), estejuoksija, olympiamitalisti Berliinistä 1936
 Martti Vainio (1921–2001), taidemaalari ja kuvanveistäjä
 Maria Vakkuri (s. 1990), kirjailija
 Yrjö Väinölä, pitkänmatkanjuoksija
 Marjatta Väänänen (1923–2020), ministeri ja kansanedustaja (Keskusta), sukujuuret Koskella

 Tapahtumia 
Kosken yrittäjät ovat järjestäneet Kosken Kohaus -tapahtumaa vuodesta 1982 lähtien. Se kokoaa heinäkuun viimeisenä viikonloppuna keskustaan jopa tuhansia entisiä tai nykyisiä koskelaisia. Tapahtuman yhteydessä valitaan vuoden Köntys.

 Uskonto 
Aiemmin alueella toiminut Kosken Tl seurakunta yhdistettiin Marttilan seurakunnan kanssa Martinkosken seurakunnaksi vuonna 2019. Vuonna 2022 Martinkosken seurakunta päätettiin liittää Salon seurakuntaan. Seurakunta kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon. 

Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kosken alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus.

 Murre 
Kosken alueella puhutun kielen perustana on Turun ylämaan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään. Kosken murteelle tyypillinen piirre on yleisgeminaatio p, t, k, s-konsonanteissa lyhyen ensi tavun jäljessä. 

 Ruokakulttuuri 
Kosken pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla sipulisoppa, pihlajanmarjakarkit, paakelssit ja kräämi, sitruunankuorella maustetut vehnäleivokset puolukkakreemin ja kermavaahdon kera.Kolmonen, Jaakko 1988. Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat, s. 21. Helsinki: Patakolmonen Ky.

 Urheilu 
Ensimmäinen koskelainen urheiluseura toimi Nuorisoseuran yhteydessä 1920-luvulla. Vuonna 1925 perustettiin Kosken Kauhu -seura. Koska nimi herätti hilpeyttä, se vaihdettiin seuraavana vuonna Kosken Kaiuksi. Seuran alkuvuosina harrastettiin yleisurheilua, hiihtoa, pesäpalloa, voimistelua, uintia ja luistelua. Kosken Kaiun nykylajeja ovat yleisurheilu, pöytätennis, lentopallo, hiihto ja frisbeegolf. Seura on perustettu vuonna 1925.

Kosken Kaiku järjesti ensimmäiset hyppykarnevaalit vuonna 1989. Vuonna 1999 kilpailut siirtyivät Jyväskylään.

 Katso myös 
 Luettelo Kosken Tl julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Kosken kunnan kotisivut
 Tilastokeskus: Kosken avainluvut
 Kosken seurakunnan kotisivut 

 Karttoja 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit