Maaseutu

Maaseutu on aluetta, joka ei ole kaupunkia eikä asumatonta erämaata. Maaseudun tyypillinen asutusryhmä on kylä, vaikkakin monet maaseutualueet ovat tasaisesti haja-asuttuja. Maaseudun ja kaupungin rajaa ei ole kattavasti määritelty, vaan puhe maaseudusta viittaa eri maissa, eri aikoina ja eri yhteiskunnallisen keskustelun piireissä erilaisiin asioihin. 

Maaseudun määritelmiä
Historiallisesti ensimmäiset maaseudun määritelmät laskevat maaseuduksi alueen, joka ei ole kaupunkia. Näin esimerkiksi antiikin Kreikassa polis oli yhtäältä koko valtio ja toisaalta sen kaupunkimainen keskus. Tälle vastakäsitteenä oli khora eli maaseutu, kirjaimellisesti taustalla oleva (vrt. kuoro), takamaa.Hansen, Mogens Herman (1998): Polis and City-State. An Ancient Concept and its Modern Equivalent. Det Kongelike Danske Videnskabernes Selskab, Historisk-filosofiske Meddelelser 76 (Acts of the Copenhagen Polis Centre vol. 5), Copenhagen, sivut 30-33. Tämä "maaseutu = ei-kaupunki" on edelleen yksinkertaisin käytetty määritelmä, mutta yksinkertaisuudessaan jättää monia näkökulmia huomioimatta ja perustuu kaupungin määrittelyyn.

Väestötiheyteen tai -tihentymiin perustuva määritelmä on varsin yleinen maaseutua tilastoitaessa. Esimerkiksi Tilastokeskus määrittelee tilastollisessa kuntaryhmityksessä kuntien maaseutumaisuuden niiden asukasluvun ja taajama-asteen mukaan:

Huomattavaa on, että tällainen määritelmä perustuu kyseisen maan tilanteeseen. Suomalaisen maaseudun asukastiheys on kertaluokaltaan kymmenen asukasta neliökilometrillä, alankomaisen sata ja bangladeshilaisen tuhat.

Suomen maaseutupolitiikassa maaseutua on jaoteltu eri vahvuuksia ja kehitysnäkymiä omaaviin maaseututyyppeihin: kaupunkien läheinen maaseutu (eli maaseutu–kaupunki-vuorovaikutusalue), ydinmaaseutu ja harvaan asuttu maaseutu. Näiden lisäksi osa kunnista on luokiteltu kaupunkimaisiksi.Elinvoimainen maaseutu - yhteinen vastuumme. Maaseutupoliittinen kokonaisohjelma 2005-08. Maaseutupolitiikan yhteistyöryhmän julkaisu 10/2004, Hyvinkää, sivut 27-29. Vuonna 2006 päivitetyssä maaseudun kolmijaon kriteeristössä on kymmenkunta eri muuttujaa, kuten asuttujen neliökilometriruutujen osuus, alkutuotannon osuus elinkeinoista, nettomuutto ja huoltosuhde. Maa- ja metsätalousministeriön valmistelemaan Manner-Suomen maaseutuohjelmaan liittyy ko. aluejaon määrittelevä kartta.Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelma 2007-2013 Luonnos 14.6.2006. Maa- ja metsätalousministeriö. Erityisesti sen Liite 1 Tiivistelmä Suomen maaseudun kolmijaosta 2006, tekijät Oulun yliopisto / Kajaanin yliopistokeskus / Lönnrot-instituutti ja Suomen aluetutkimus FAR.

Suomessa suppea maaseudun määritelmä tarkoittaa sitä, että maaseutuun luetaan mukaan haja-asutusalueet ja sellaiset taajamat, joissa on 200–499 asukasta. Vähintään 500 asukkaan taajamat luokitellaan taaja-asutukseksi.

 Maaseutu yhteiskunnan muutoksissa 
Teollistumisen myötä maaseudun ominaispiirteeksi on muodostunut maatalouden suuri osuus elinkeinoista. Maailmalla on maita, joissa yli 80 % maaseudun työpaikoista on maataloudessa, osassa alle 20 %, mutta kumminkin suhteellisesti ottaen maaseudulla on enemmän maataloustyöpaikkoja kuin kaupungeissa.

Kun työpaikkoja on teollistumisen myötä ollut kaupungeissa tarjolla, on tavanomaista ollut, että maaseudulta on muuttanut paljon väkeä työn perässä keskuksiin enemmän kuin muuttanut takaisin maalle. Muuttotappio vaikuttaa maaseutualueiden palveluihin ja elinkeinojen edellytyksiin. 

Tietoyhteiskuntakehityksessä maaseudut ovat jääneet kaupungeista jälkeen ajanmukaisten tietoliikenneyhteyksien saatavuudessa. Tämä digitaalinen kuilu vaikuttanee myös maaseudun elinkeinojen kehittymiseen tulevaisuudessa.

 Suomalainen maaseutu 
Vielä 1950-luvulle asti yli puolet maaseudun väestöstä sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, nykyisin vain alle viidesosa. Suurin osa työikäisestä väestöstä on nykyään teollisuuden ja palveluiden palveluksessa joko kotikunnassaan tai he pendelöivät yleensä seutukunnan tai maakunnan keskuspaikoille päin. On kuitenkin huomattava, että monissa maaseutukunnissa käydään myös kaupungeista töissä, esimerkiksi teollisuudessa ja julkisissa palveluissa. Harvaan asutulla maaseudulla myös eläkkeet ja tulonsiirrot ovat yksi merkittävä tulonlähde.

Elinkeinorakenteen muutos aiheuttanee tulevaisuudessa muutoksia myös kylärakenteeseen. Myös palveluiden keskittyminen yhä suurempiin taajamiin vaikuttaa siihen, kuinka suosittu maaseutu on asuin- ja elinympäristönä. Vastaliikkeenä muuttotappiolle ovat jotkin syrjäseutujen kunnat aktivoineet 2000-luvulla paluumuuttoa ja muuta tulomuuttoa.

 Maaseutupolitiikka ja -tutkimus Suomessa 
Suomalaista maaseutupolitiikkaa koordinoi ministeriöiden, keskusvirastojen, tutkimuslaitosten ja joidenkin maaseutujärjestöjen välinen Maaseutupolitiikan yhteistyöryhmä (YTR), joka on eurooppalaisesti ainutlaatuinen foorumi sektorirajat ylittävälle maaseutua koskevalle julkishallinnon yhteistyölle. 

Maaseutua koskevaa tutkimusta harjoitetaan useassa eri suomalaisessa yliopistossa ja monilla eri tieteenaloilla. Kahdeksassa yliopistossa on erillinen maaseutuprofessori ja yliopistojen välisenä maisteriohjelmana toimii Rural Studies -kokonaisuus. Maaseutututkijoilla on vuosittainen monitieteinen tapaaminen. Maaseutututkimuksen tieteellinen lehti on Maaseudun Uusi Aika, jota julkaisee samanniminen yhdistys.

 Katso myös 
 Tulevaisuudentutkimus

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Maaseutupolitiikan yhteistyöryhmän Maaseutupolitiikka-sivusto
 Tiedote maaseudun kolmijaon muutoksista , toukokuu 2006
 Tilastokeskuksen aluetyypittely 
 Rakennusperinto.fi - Maaseutu, kylät, kartanot 

Luokka:Aluesuunnittelu
Luokka:Maaseutupolitiikka
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

oc:Campagne