Luonto

pienois|Luonnon ajatellaan usein tarkoittavan ympäristöä, jota ihminen ei ole havaittavasti muokannut. Kuva Monument Valleysta Yhdysvalloista.
Luonto tarkoittaa yleisimmin maaperää sekä vesi- ja ilmakehää kasveineen ja eläimineen, varsinkin vain vähän tai ei ollenkaan ihmisen muokkaamana elinympäristönä. Luontoa tutkivien tieteenalojen yhteisnimitys on luonnontiede. 

Luonnontieteellisen näkemyksen mukaan ihminen on itsekin eläin ja osa luontoa. Tällöin ei ihmistä eikä hänen luomaa kulttuuriympäristöä voi pitää luonnon vastakohtana. Arkikielenkäytössä pidetään kuitenkin turhana korostaa kulttuuriympäristön eroa koskemattomasta, villistä luonnosta vaan käytetään pelkästään termiä luonto. Lisäksi arkisen kielenkäytön luonto-termiin sisältyy usein oletus, että tämä tarkoittaa pääasiassa elollista luontoa.

Luonnontieteissä luonto käsitetään kaiken kattavaksi olevaisuudeksi atomin osista tähtijärjestelmiin ja samalla tutkimuksen kohteeksi, johon sisältyy kaikki tutkittavissa oleva. Käytännössä tieteiden välisessä työjaossa inhimillisen kulttuurin tutkimus on ollut ennen muuta ihmistieteiden alaa.

 Luonto-sanan merkityksiä 

Suomen kieleen sana luonto on etymologisesti tullut mytologisten luontokäsitysten kautta. Jo Mikael Agricola käytti sanaa merkityksessä ’ulkomaailma, luomakunta; luonnonjärjestys; laatu, ominaisuus; luonne’. Sana on johdos verbistä luoda, ja sen lähin kantasana on luonta merkityksessä ’luominen’. 

 Luonto tieteen näkökulmasta 

pienois|Monsuunipilviä.
Tieteessä luonnon tutkimus jakautuu elollisen luonnon tutkimukseen eli biologiaan ja elottoman luonnon tutkimukseen eli geotieteisiin, sisältäen maantieteen, geologian ja meritieteen, hydrologian ja limnologian että meteorologian sekä tähtijärjestelmien ja kaikkeuden tutkimuksen, käsittäen tähtitieteen, fysiikan ja kemian. Geologinen ajanlasku jaottelee maapallon historian vaiheita maapallon synnystä alkaen.

Biologian tutkimuksen kohteita ovat eläimet, kasvit, sienet ja mikrobit, joita tarkastelevat:
 eläintiede 
 kasvitiede  
 mikrobiologia 
 evoluutiobiologia
 ekologia
 aiemmin eläneitä eläinlajeja tutkii paleontologia fossiilien avulla

Elollisen luonnon monimuotoisuus vaikeuttaa aivan selkeiden rajojen vetämistä joidenkin eliöiden kohdalla siihen, mihin pääryhmään se olisi luokiteltava systematiikassa.

Maapallon alueet luokitellaan myös eri kasvi- ja eläinmaantieteellisiin alueisiin:
 trooppinen vyöhyke
 subtrooppinen vyöhyke
 lauhkea vyöhyke
 kylmä vyöhyke ja arktinen alue

 Luonnonilmiöt 

pienois|Sateenkaari.
Luonnonilmiöitä ovat muun muassa:
 aika ja avaruus
 painovoima
 aurinko, maapallo ja kuu
 vuorokausi
 varsinkin lähellä sen napa-alueita, vuodenaikojen kevät, kesä, syksy ja talvi kierto on ympäristöä leimaava ilmiö.
 sää ja ilmasto
 mantereet ja mannerten liikkuminen
 tulivuoret
 meret, merivirrat ja vuorovesi
 yhteyttäminen
 lisääntyminen ja seksuaalisuus
 syntymä ja kuolema
 evoluutio

 Luonnonsuojelu 

pienois|Lunta puiden oksilla.
Luonnonsuojelulla tarkoitetaan luonnon suojaamista ihmisen vahingoittavalta toiminnalta. Luonnonsuojelussa pyritään pitämään alueita ihmisen toiminnan ulkopuolella tavoitteena suojella siellä eläviä olioita. Biodiversiteetti eli elollisen luonnon monimuotoisuus nähdään luonnonsuojelussa tärkeänä.

Ympäristönsuojelussa pyritään suojaamaan luontoa ja samalla ihmistä ihmisen omien toimien aiheuttamilta ympäristöongelmilta, jotka saattavat uhata myös ihmisen olemassaoloa. Ympäristösuojelun tavoitteena on kestävä kehitys.

 Katso myös 

 Jokamiehenoikeus
 Luonnonmaantiede
 Luonnonvarat
 Luontomatkailu
 Luonnonympäristö
 Metsä
 Suomen luonto

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Luonto ja ympäristösivut Suomen luonnonsuojeluliiton sivuilta .

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit