Sepelkyyhky

Sepelkyyhky (Columba palumbus) on Suomen suurin kyyhkylaji. Vanhastaan lintua on kutsuttu myös toukomettiseksi.

 Tuntomerkit 
Uuttukyyhkyä rotevamman sepelkyyhkyn pituus on noin 38–43 senttimetriä, siipien kärkiväli 68–77 senttimetriä ja paino 400–600 grammaa. Väriltään lintu on sinertävän harmaa, ja sillä on siivissä valkea poikittaisjuova. Kaulan ympärillä on vaalea kaulus, sepel, joka kuitenkin puuttuu aivan nuorilta yksilöiltä. Pyrstö on pitkä, ja pyrstönkärjessä on leveä musta vyö. Jalat ovat punaiset tai vaaleanpunertavat, nokka on kellanvalkokärkisesti punainen tai tyveltä siniharmaa ja kärkeä kohti vaaleneva.

Sepelkyyhkyn ääni on monitavuinen kumea kujerrus , jota voi luulla pöllön huhuiluksi. Soidinlennossa koiras lentää viistosti ylös, läiskäyttää siipiään ja liitää alaspäin. Varoitusäänenä toimii voimakas siipien läpsäytys.

 Levinneisyys 
Sepelkyyhkyn levinneisyysalue ulottuu Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta Länsi-Siperiaan saakka. Pesimisalueensa pohjoisosissa se on muuttolintu: kevätmuutto tapahtuu maalis-huhtikuussa ja syysmuutto syys-lokakuussa. Muuttoaikaan linnut esiintyvät suurina parvina. Euroopan pesimäkannaksi on arvioitu 20,7–28,8 miljoonaa paria. Maailman kannasta noin 80 prosenttia sijoittuu Eurooppaan.

Suomessa levinneisyysalue ulottuu eteläisimmästä Suomesta lähes Tunturi-Lapin rajoille Rovaniemen ja Kuusamon korkeudelle. Suomen pesimäkannan arvioidaan nykyisin (2019–2024) olevan keskimäärin 390 000 paria. Sepelkyyhkyn pesimäkanta on runsastunut 1940-luvulta alkaen, ja laskentojen perusteella pesimäkanta on lähes kolminkertaistunut vuodesta 1980 vuoteen 2024.

 Sepelkyyhkyn Suomen pesimäkannat pareina kolmena eri Euroopan unionin raportointikautena 2008–2024 Raportointikausi  Minimi  Keskimäärin  Maksimi  2008–2012  250 000    310 000  2013–2018  308 548  337 290  363 167 2019–2024  350 000  390 000  410 000

Suomalaiset sepelkyyhkyt talvehtivat Länsi- ja Lounais-Euroopassa.

 Elinympäristö 
vasen|pienoiskuva|upright|Sepelkyyhky puussa.
Sepelkyyhky viihtyy sekä metsissä että kaupunkien puistoissa ja esimerkiksi hautausmailla. Lajin kaupungistuminen alkoi Suomessa 1990-luvulla, ja nykyisin se voi pesiä jopa parvekkeella. Kaupunkilaisserkuistaan poiketen metsissä pesivät sepelkyyhkyt ovat arkoja, ja niiden kerrotaan hylkäävän munapesänsä tavallista herkemmin.

 Lisääntyminen 
pienoiskuva|130px|Sepelkyyhkyn muna.
Sepelkyyhky munii kaksi munaa huhtikuun puolivälistä alkaen risuista tekemäänsä pesään. Haudonta kestää 17–20 vuorokautta, ja sekä naaras että koiras osallistuvat haudontaan. Poikaset  ja lähtevät lentoon runsaan kuukauden ikäisinä. Sepelkyyhkyllä saattaa olla kaksi tai kolmekin pesuetta vuodessa.

Vanhin suomalainen rengastettu sepelkyyhky on ollut 13 vuotta ja 29 päivää vanha. Euroopan vanhin oli 17 vuotta ja 8 kuukautta vanha brittiläinen sepelkyyhky.

 Ravinto 
Sepelkyyhky syö lähinnä kasviravintoa, kuten siemeniä, herneitä ja viljaa. Kyyhkysparvet voivat saada aikaan melkoista tuhoa viljelyksillä, ja niitä ammutaankin paikoin sekä ruoaksi että vahinkolintuina. Poikasiaan emot ruokkivat muiden kyyhkyjen tavoin niin sanotulla kupumaidolla eli kyyhkynmaidolla, jota lintujen kupu erittää.

 Metsästys 
Sepelkyyhkyn metsästys alkaa Suomessa 10. elokuuta ja päättyy 31. lokakuuta. Sen metsästyksessä voi käyttää muovista tai muusta materiaalista valmistettua houkutuslintua.Kamera Kiertää, Yle TV2 7.9.07 Houkutuslinnut asetetaan tyypillisesti hevosenkengän muotoiseen kuvioon.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Eskonen, Hannu & Marienberg, Mauri 1988: Sepelkyyhky talvehti Rääkkylässä. Lintumies 4/1988 s. 176. LYL.


Luokka:Kyyhkylinnut
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit