Yläne

Yläne on entinen Suomen kunta, joka on nykyään osa Pöytyää. Se on osa Varsinais-Suomen maakuntaa ja oli itsenäisenä kuntana osa Länsi-Suomen lääniä ja aiemmin Turun ja Porin lääniä. Kunnassa asui ennen kuntaliitosta  ihmistä, ja sen pinta-ala oli  km2, josta  km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli  asukasta/km2. Vuonna 2023 Yläneen keskuksen ja Uudenkartanon postinumeroalueiden väkiluku oli yhteensä 1900.

Yläne yhdistyi Pöytyään 1. tammikuuta 2009 alkaen.

Yläneen naapurikunnat ennen kuntaliitosta olivat Alastaro, Aura, Eura, Masku, Mynämäki, Nousiainen, Oripää, Pöytyä, Säkylä, Turku ja Vahto. Aikaisempia naapurikuntia olivat Euraan vuonna 1970 liitetty Honkilahti, Turkuun vuonna 1973 liitetty Paattinen ja Mynämäkeen vuonna 1977 liitetty Karjala. Kunnan alueen eteläisimpänä kärkenä oli alkujaan kaikkiaan kahdeksan kunnan yhteinen rajakivi Kuhankuono.

Yläneen eteläosassa Raasinkorvessa sijaitsee puolustusvoimien käyttämä Raasin ampuma-alue.Hannu Tarmio, Marketta Heinonen ja Kalevi Korpela (toim.): Suomenmaa 7: maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos, s. 485–488. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1978. .

Luonto
pienoiskuva|vasen|Yläneen kirkonkylää heinäkuussa 2015.
Yläne on vedenjakajaseutua. Sen luonnonympäristöä hallitsevat sen alueen pohjoisosaan ulottuva Säkylän Pyhäjärvi ja siihen etelästä laskeva Yläneenjoki. Suurin kokonaan Yläneen alueella oleva järvi on Laajoen lähdejärvi Elijärvi Pyhäjärven lounaispuolella.  Yläneen lounaisosassa Laajoen latvoilla sijaitsee vuonna 1956 perustettu ja vuonna 1983 laajennettu Vaskijärven luonnonpuisto, ja Yläneen alueelle Kuhankuonon luona ulottuu myös Kurjenrahkan kansallispuisto, jonka sisälle jäävä Savojärvi on Aurajoen sivujoen Järvijoen lähdejärvi ja Aurajoen vesistön suurin järvi. Samalla seudulla osuu Yläneen alueelle myös Mynäjoen lähdejärvi Mynäjärvi.

Historia
Yläne on asutettu jo esihistoriallisella ajalla ja se liittyy tässä suhteessa Euran ja Säkylän seudun vanhaan asutukseen. Yläneen Vanhankartanon mailta, Yläneenjoen rannalta löydettiin vuonna 1954 niin kutsuttu Anivehmaan yhdyskunta. Paikalla tehdyissä kaivauksissa paljastui 83 hautaa, joista vanhin on ajoitettu viikinkiaikaan 700-luvulle ja pääosa 900–1000-luvuille.

1800-luvulle asti Yläne yhdessä Oripään kanssa on ollut Pöytyän kirkkopitäjään kuulunut kappeliseurakunta. Yläneen kappeli mainittiin asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1432, mutta jo tätä ennen Yläneellä on varmasti ollut kirkko. Kirkollinen perimätieto kertoo Pyhän Henrikin liikkuneen Yläneen seudulla, ja Lietsan lähellä olevan Henrikinlähteen kerrotaan saaneen nimensä piispa Henrikin käynnistä sen luona. Yläneen sijainnista maakuntien rajalla on johtunut, että pitäjä kuului kirkollisesti Varsinais-Suomeen, mutta hallinnollisesti Ala-Satakunnan Köyliön neljännekseen ja Kokemäenkartanon lääniin.

Yläneellä on sijainnut kolme suurta kartanoa, Vanhakartano, Uusikartano ja Tourula. Vanhankartanon (alkujaan Yläneenkartanon) ovat omistaneet muiden muassa Djäknin, Flemingin, Creutzin, Lybeckerin ja Jägerhornin suvut. Yläneenkartanosta erotettiin vuonna 1809 suurin osa sen lampuotialueesta, ja erotetun osan nimeksi tuli Uusikartano. Uudenkartanon ja Tourulan omisti 1800-luvulla Sahlbergin suku, jonka jäsenet saavuttivat mainetta luonnontutkijoina. Taloustirehtööri Frans Fredrik Björni yhdisti vuonna 1892 ostamansa Vanhankartanon ja ennestään omistamansa Uudenkartanon. Suomen valtio osti Uudestakartanosta vuonna 1910 asutustarkoituksiin noin 5 500 hehtaaria maata. Tästä alueesta muodostettiin 126 uutta itsenäistä tilaa, mikä oli aikansa suurimpia tämänlaatuisia vapaaehtoisia järjestelyjä koko maassa. Jatkosodan jälkeen Yläneelle asutettiin Metsäpirtin siirtoväkeä.Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1951, s. 127. Helsinki: Otava, 1950.


Professori Carl Reinhold Sahlberg rakennutti 1840-luvulla Pyhäjärven lounaisrannalle Huvitus-nimisen tilan, jonka puutarhassa kasvoi hänen aikanaan yli 1 200 hedelmäpuuta. Raittiuden Ystävät -järjestö osti Huvituksen 1900-luvun alussa ja perusti sinne alkoholistiparantolan. Vuonna 1943 Huvitus päätyi valtion omistukseen, mistä lähtien siellä toimi Yläneen tyttökoti.

Yläne, Oripää ja Pöytyä saivat kukin oman kunnallishallintonsa vuonna 1869. Itsenäinen seurakunta Yläneestä tuli vuonna 1879 ja Oripäästä vuonna 1903.

Liikenne
Yläneen tärkeimmät liikenneväylät ovat Liedon ja Euran välinen seututie 204 sekä Yläneeltä kaakossa Loimaalle ja luoteessa Euran Hinnerjoelle johtava seututie 210. Yhdystie 2043 johtaa Yläneeltä Pöytyälle ja yhdystie 2020 Mynämäelle.

Lähimmät henkilöliikenteen rautatieasemat ovat yli 40 kilometrin päässä Kokemäen Peipohjassa ja Loimaalla. Onnibusin linja OB82 Turkuun ja Poriin kulkee Yläneelle perjantaisin ja viikonloppuisin.

Osa Fölin linjojen 21 ja 23 busseista kulkee Kuhankuonolle.

Tapahtumia ja nähtävyyksiä
Yläneellä toimii keväällä 2002 valmistunut Yläneen Luontokapinetti, jossa on esillä ympärivuotinen luontonäyttely. Luontokapinetin yhteydessä on myös geologisilla opetustauluilla varustettu kävelyreitti ja näkötorni.

Rakennettuina kulttuuriympäristöinä valtakunnallisesti merkittäviksi Yläneellä on Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa arvioitu Yläneen kirkonmäki ja pappila sekä Yläneen Vanhakartano viljelymaisemineen.

Yläneellä vietetään juhannuksen jälkeisellä viikolla Yläne-viikkoa (tunnetaan myös nimellä Yläneen säpinät), jolloin järjestetään erilaisia yleisötapahtumia. Suomalaista tanssilavaperinnettä Yläneellä edustaa Valasrannan tanssilava. Valasrannan Tanssileiri kokoaa kymmenen päivän aikana tuhansia kurssilaisia keskellä kesää. 

Kallionokka oli ennen Valasrantaa tunnettu kesäjuhlien viettopaikka.

Himolan teatteri esittää talvella kaksi näytelmää, joista toinen on suunnattu lapsille ja toinen aikuisille. Kesällä juhannuksen jälkeen tulevat kesäteatterin esitykset Lysmettässä (usein 13-14 esityskertaa).

Yläneen kotiseutumuseo on ulkoilmamuseo, jossa on useita rakennuksia. Museota moni pitää yhtenä Varsinais-Suomen parhaista museoista. Museolla on kesäkaudella useita eri tapahtumia mm. käsityöläisten näyttely Helyt ja heinäseipäät, Reissu-Veikon sottiisi, ja Hiljan soitto. Museon yhteydessä toimii perinnepuutarha.

 Kyliä 
Maarekisterikylät

Heinijoki, Kajava, Keihäskoski, Kirkonkylä, Kurala, Kärrilä, Latvo, Lietsa, Mettäinen, Mykkälä, Mäenpää, Nokkala, Osa, Pramila, Tourula, Uusikartano, Vainionperä, Vimpa, Yläne, Ylänehaveri.

Muita osa-alueita
Huvitus, Korkeakoski, Kirkonkylä, Kolinummi, Rannanmäki, Otsola, Ristinummi.

 Etäisyyksiä 

 Loimaalle 45 km
 Turkuun 55 km
 Saloon 80 km
 Poriin 88 km
 Tampereelle 121 km
 Helsinkiin 215 km

Tunnettuja yläneläisiä
 Yläneellä syntyneitä 
 Sune Carlsson, säveltäjä ja urkutaiteilija
 Annikka Haavio-Tapaninen, kirjailija
 Carl Helenius, runoilija ja pappi
 Konrad Hollo, helmenpyytäjä
 Paavo Kairinen, upseeri
 Väinö Lahtonen, päätoimittaja ja kirjailija
 Ola Laiho, arkkitehti
 Oskari Lukkala, metsätieteilijä
 Alina Mattila, korkeushyppääjä
 Ilari Mettälä, jalkapalloilija
 Kyösti Mäkimattila, laulaja
 Vilho Niittymaa, kiekonheiton olympiamitalisti
 Helmi Ranne, runoilija
 Eero Ristolainen, elektroniikan professori
 Mia Sahlberg, opettaja, tyttökoulun ja sairaalan johtaja
 Arvo Ylinen, lentotekniikan professori
 Vihtori Ylinen, taidemaalari

Yläneellä vaikuttaneita
 Frans Fredrik Björni (1850–1930), talousneuvos, valtiopäivämies ja kartanonomistaja Yläneellä
 Jaakko Haavio (1904–1984), Yläneen kirkkoherra, runoilija, virsirunoilija ja kirjailija
 Martti Haavio (1899–1973), kansanrunoudentutkija, akateemikko, Helsingin yliopiston professori, runoilija, varttui Yläneellä 
 Onni Rantasalo (e. Björni, 1883–1977), kansanedustaja, maanviljelysneuvos ja kartanonomistaja Yläneellä
 Viljo Rantasalo (e. Björni, 1887–1983), pediatriikan dosentti
 Carl Reinhold Sahlberg (1779–1860), hyönteistieteilijä, kartanonomistaja Yläneellä
 Reinhold Ferdinand Sahlberg (1811–1874), hyönteistieteilijä, museomies, lääkäri ja kartanonomistaja Yläneellä
 Johan (John) Reinhold Sahlberg (1845–1920), hyönteistieteilijä, Helsingin yliopiston professori, varttui Yläneellä
 Edvard Vesala (1945–1999), jazzmuusikko, asui viimeiset vuotensa Yläneellä
 Saima Tigerstedt-Ylinen (1878–1978), taidemaalari

Kesäasukkaita
 Paavo Kallio, kasvitieteilijä, Turun yliopiston kasvitieteen professori
 Kyllikki Tuominen, opettaja ja oppikirjojen kirjoittaja
 Oiva Tuominen, maantieteilijä, Turun yliopiston maantieteen professori

 Kulttuuri 
 Murre 
Yläneen alueella puhutun kielen perustana on Turun ylämaan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään. Yläneen murteelle tyypillinen piirre on yleisgeminaatio p,t,k,s-konsonanteissa lyhyen ensi tavun jäljessä. 

 Ruokakulttuuri 
Yläneen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla ohrankryyni-klimppivellinki, ruisleipä ja pullataikinasta tehdyt Yläneen rinkilät.Kolmonen, Jaakko 1988. Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat, s. 32. Helsinki: Patakolmonen Ky.

Kuvia

Katso myös
 Yläneen koulut

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Yläneen kirkko 
 Yläneen luontokapinetti
 Valasrannan tanssilava

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit