Subjunktiivi

Subjunktiivi on useiden kielten kieliopeissa käytetty nimitys verbin modukselle eli tapaluokalle, jota käytetään ennen kaikkea alisteisissa sivulauseissa. Sillä ilmaistaan, että sivulause on tulkittava päälauseen määrittämässä ajallisessa ja modaalisessa kehyksessä. Joissakin kielioppiperinteissä suurin piirtein samantapaisissa tehtävissä käytettyä modusta nimitetään konjunktiiviksi.

 Yleistä 
Subjunktiiviksi (latinan kielioppiin pohjautuvassa perinteessä konjunktiiviksi) nimitetään eri kielten kieliopeissa moduksia tai lausetyyppejä, jotka erottuvat väitelauseiden indikatiivista ja suoriin käskyihin käytetystä imperatiivista. Subjunktiivin/konjunktiivin käytöt ja tehtävät vaihtelevat kielittäin, mutta usein sillä ilmaistaan epävarmuutta, ehdollisuutta, kuvitteellisuutta, hypoteettisuutta tai epäsuoraa käskyä, velvoitetta tai toivetta.

Suomen kieliopeissa ei subjunktiivi-termiä käytetä. Muiden kielten subjunktiivia tai konjunktiivia vastaamassa on suomessa usein konditionaali tai imperatiivin kolmas persoona (jussiivi).

 Esimerkkejä subjunktiivista tai konjunktiivista eri kielissä 

 Latina 
Latinan kielen konjunktiivilla ilmaistaan päälauseessa toivomuksia ja toivotuksia, kehotuksia, kieltoja, epäilyksiä tai oletuksia: 

 valeat! ’voikoon hän hyvin!’
 Consules id faciant! ’Konsulit tehkööt sen!’
 Ne hoc feceris! ’Älä vain tee niin!’
 Hoc nemo credat. ’Tuota ei taida kukaan uskoa.’
 Quid faciam? ’Mitä minun pitäisi tehdä?’

Sivulauseissa konjunktiivi esiintyy esimerkiksi konjunktioiden ut (’että, jotta’), ne (’ettei, jottei’), cum (’kun, vaikka’) ja si (’jos’) yhteydessä, epäsuorissa kysymyslauseissa sekä toisen sanomana esitetyssä puheessa:

 Te moneo, ut bono animo sis! ’Kehotan, että olisit reippaalla mielellä!’
 Te moneo, ne id facias! ’Kehotan, että et tekisi sitä!’
 Si hoc fecisses, te laudarem. ’Jos olisit tehnyt niin, ylistäisin sinua.’
 Quaesivit, quid faceret Caesar. ’Hän kysyi, mitä Caesar tekee.’

 Italia 
Italian kielessä konjunktiivia käytetään ilmaisemaan mielipidettä, mahdollisuutta, epäilyä, ihmetystä, hämmästystä, tyytymättömyyttä, pelkoa, toivoa, halua, tahtoa tai toivomusta. Sillä voidaan jättää myös kuulijalle mahdollisuus olla eri mieltä kuin puhuja on, ja tätä käytetään erittäin paljon esimerkiksi etelä-Italiassa. Konjunktiivi on myös pakollinen tiettyjen alistuskonjunktioiden kanssa (esimerkiksi affinchè ’jotta’, purchè ’kunhan vain’) ja tiettyjen pronominien tai adverbien kanssa (esim. qualunque ’mikä tahansa’), samoin tietyissä futuuri- tai ehtolauseiden tyypeissä. Konjunktiivilla on italiassa kaikki neljä aikamuotoa (preesens, imperfekti, perfekti, pluskvamperfekti).

Esimerkkejä:

 Temo che sia troppo tardi. ’Pelkään, että on liian myöhäistä.’
 Spero che lo facciate. ’Toivon, että teette sen.’
 Vorrei che Clara arrivasse presto. ’Haluaisin, että Clara saapuisi pian.’

 Esimerkkejä muista romaanisista nykykielistä 
(espanja): Deseo que estudies más. ’Haluan sinun opiskelevan enemmän.’
(espanja): Espero que ya hayas mejorado tu conducta. ’Toivon, että olet jo parantanut käytöstäsi.’
 (espanja): ¡No te vayas! ’Älä mene!’
(portugali): Embora chova, vamos sair. ’Menemme ulos, vaikka sataakin.’
(portugali): Seja como for, ... ’Oli miten oli, ’... (ser-verbi (olla) ensin subjunktiivin preesensissä, sitten subjunktiivin futuurissa)
(portugali): Se tu não trouxesses as cartas, não podíamos jogar. ’Jos et tuo kortteja, emme voi pelata.’
(ranska): Je ne pense pas qu'elle veuille venir avec nous. ’En usko, että hän haluaisi tulla kanssamme.’
(ranska): Quelle chance qu'il fasse du soleil ! ’Mikä onni, että aurinko paistaa!’
(ranska): Qu'il pleuve ou fasse soleil, je vais dehors. ’Menen ulos, satoi tai paistoi.’

 Englanti 
Englannin subjunktiivi ilmaisee toivomuksia, ehdotuksia tai hypoteettisia asiaintiloja. Subjunktiivimuodot muistuttavat usein vastaavia indikatiivimuotoja ja erottuvat niistä vain ’olla’-verbin taivutuksen tai yksikön kolmannen persoonan muodon suhteen:

 so be it ’olkoon niin’
 suffice it to say... ’riittäköön, kun sanotaan...’
 they suggested that she visit that fabulous cat ’he ehdottivat, että hän kävisi tapaamassa tuota mahtavaa kissaa’
 I wish I were with that cat now ’toivon, että olisin nyt sen kissan luona’.

 Saksa 
Saksan kieliopissa erotetaan kaksi konjunktiivia. Konjunktiivi I ilmaisee epäsuoraa esitystä (jonkun sanomaksi tai ajattelemaksi esitettyä):

 Er behauptete, er werde den Mount Everest besteigen. ’Hän väitti että kiipeäisi Mount Everestille.’
 Hilde glaubte, sie habe alles verloren. ’Hilde uskoi että on (olisi) menettänyt kaiken.’

Konjunktiivi II ilmaisee oletettua tai toteutumatta jäänyttä asiaintilaa:

 Wenn er käme, führen wir. ’Jos hän tulisi, me lähtisimme ajamaan.’
 Wenn er gekommen wäre, wären wir gefahren. ’Jos hän olisi tullut, me olisimme lähteneet ajamaan.’

 Ruotsi 
Ruotsin kielessä verbin konjunktiivimuotoja voi muodostaa nykyään vain ns. vahvoista verbeistä (verbeistä, joiden taivutuksessa ilmenee vartalonsisäistä vaihtelua). Niitä käytetään harvoin, lukuun ottamatta ’olla’-verbin konjunktiivimuotoa vore ’olisi’; niiden sijasta käytetään usein menneen ajan muotoa tai apuverbillä skulle muodostettua rakennetta. Konjunktiivi ilmaisee tyypillisesti oletettua, totuudenvastaista asiaintilaa (suomen konditionaalin tapaan): I så fall sutte han inte här (~ I så fall satt han inte här ~ I så fall skulle han inte sitta här) ’Siinä tapauksessa hän ei istuisi täällä’.

 Lähteet 

Luokka:Tapaluokat