Kokkola

Kokkola ( ent. Gamlakarleby) on Suomen kaupunki ja Keski-Pohjanmaan maakuntakeskus, joka sijaitsee Pohjanlahden rannikolla Keski-Pohjanmaan maakunnassa. Kokkola sijaitsee noin 120 kilometriä Vaasasta pohjoiseen ja noin 200 kilometriä Oulusta etelään. Kokkolan perustamisesta tuli kuluneeksi 400 vuotta vuonna 2020.

Kokkolan kaupungissa asuu noin  henkilöä ja laajemmin koko seudulla asuu noin  henkilöä. Asukasluvultaan Kokkola on Suomen :nneksi suurin kaupunki. Kokkolan naapurikunnat ovat Halsua, Kalajoki, Kannus, Kaustinen, Kruunupyy, Lestijärvi, Luoto sekä Toholampi. Pietarsaari sijaitsee 37 kilometriä Kokkolasta lounaaseen.

Kokkola on kaksikielinen kaupunki:  prosenttia asukkaista puhuu äidinkielenään suomea,  prosenttia puhuu ruotsia ja vieraskielisiä on  prosenttia. Kokkola on Suomen pohjoisin kaksikielinen kunta.

 Nimen alkuperä 

Vanhimmissa ruotsinkielisissä lähteissä Kokkola mainitaan nimellä Karlaby, minkä on päätelty tarkoittavan miesten kylää. Suomenkielisen nimensä Kokkola lienee saanut kaupungin kohdalla olleesta kapeasta merenlahdesta, Kokkolahdesta, jonka rantakivillä kokkojen eli merikotkien kerrotaan istuskelleen. Toisen teorian mukaan nimi on peräisin vartiotulista, kokoista, joita poltettiin vihollisuuksien uhatessa.

 Historia 

Kokkolan kaupungin kohdalla lainehti meri vielä ajanlaskun alun paikkeilla. Nykyinen Kirkonmäki nousi merestä 800-luvulla, ja vähäinen selänne, jolle myöhemmin muodostui Ristirannan kylä ja Kokkolan kaupunki, erottui Pohjanlahdesta vasta 1100-luvulla. Maannousu alueella jatkuu yhä, ja se on noin 88 senttimetriä vuosisadassa.

Jo 1300-luvulla nykyisen Kirkonmäen (Kaarlela) alueella oli satama, kauppapaikka ja puukirkko. Kokkolan kappeliseurakunta sai alkunsa todennäköisesti vuonna 1467. Itsenäiseksi kirkkopitäjäksi Kokkola erosi Pedersören emäseurakunnasta viimeistään 1489. Nykyään Kaarlelan kirkoksi kutsuttu kivikirkko rakennettiin 1400-luvun lopulla – todennäköisesti samoihin aikoihin Kokkolan seurakunnan perustamisen kanssa.

 Kaupungin perustaminen 
vasen|pienoiskuva|Kuningas Kustaa II Aadolfin 7  syyskuuta 1620 allekirjoittama Kokkolan kaupungin perustamisasiakirja. Rajauksessa näkyy kaupungin sinetti, kolmella liekillä palava tervatynnyri.
Kokkola on Keski-Pohjanmaan maakuntakeskus ja Kokkolan seutukunnan keskus. Kokkolan kaupungin perusti Kustaa II Aadolf 7. syyskuuta 1620 Kaarlelan kirkonmäen länsipuolella sijainneen Ristirannan kylän paikalle, pääosin Sundin kartanon maille. Maannoususta johtuen vesiyhteys Kirkonmäeltä merelle oli jo huonontunut ja vaikutti edelleen huonontuvan. Kaupunki sai tuolloin nimekseen Gamlakarleby, ja sen vaakunassa paloi kolmiliekkinen, kumollaan oleva tervatynnyri. Samana vuonna perustettiin myös Uusikaarlepyy (Nykarleby), jonka vaakunassa esiintyy samoin kolmiliekkinen, mutta pystyssä oleva tervatynnyri.

Vuonna 1664 suuri tulipalo tuhosi kaupungin, minkä jälkeen J. Gedda laati kaupunkiin ruutuasemakaavan. Tuolloin laadittu ruutuasemakaava on vanhan kaupungin alueella pääosin säilynyt nykypäiviin asti.

Suureen Pohjan sotaan liittynyt isonvihan aika 1700-luvun alkupuoliskolla aiheutti Kokkolassa, kuten muuallakin Pohjanmaalla, tuntuvia tappioita ja menetyksiä. Vaikkakin osa väestöstä pääsi pakenemaan Ruotsiin, venäläiset sotajoukot surmasivat ja veivät vangeiksi suuren osan kaupungin väestöstä. Isonvihan päättyessä sodan ja ruton runtelemassa Kokkolassa oli vain 78 asukasta, mutta kaupunki elpyi nopeasti, ja 1750-luvulle tultaessa väkiluku oli jo miltei tuhat.

Tapulioikeudet Kokkola sai vuonna 1765, mikä takasi kaupungille mahdollisuuden tehdä kauppaa suoraan ulkomaisten kauppahuoneiden kanssa. Käytännössä tämä merkitsi sitä, että kokkolalaiset laivat purjehtivat yhä kauemmas maailman merillä ja laivojen koot kasvoivat samassa tahdissa.

1700-luvun loppu ja 1800-luvun alku olivat Kokkolassa vaurastumisen aikaa. Kaupungin vientiartikkeleihin kuuluivat ennen kaikkea terva ja laivanrakennus. Kokkolalaisia laivoja myytiin muun muassa Tukholmaan, Kööpenhaminaan ja Lontooseen sekä muihin eurooppalaisiin satamakaupunkeihin. Terva puolestaan oli Suomen ensimmäinen todellinen maailmankauppatavara, ja purjelaivojen aikakaudella Suomi oli tervantuottajana maailman tärkeimpiä. Koko Suomen tervantuotannosta Kokkolan seutu tuotti peräti kolmanneksen.

 Venäjän vallan aika 
vasen|pienoiskuva|C. W. Gyldénin asemakaavakartta Kokkolasta vuodelta 1838.
Venäjän vallan alle siirtyminen tiesi Kokkolassa taloudellista kasvua. Ulkomaille vietiin puutavaraa, tervaa, voita ja juustoa sekä potaskaa. Kaupunki vaurastui vauhdilla ja Yläkaupunkiin, Oppistaniin, alkoi kohota komeita kaksikerroksisia valtaporvarien asuntoja. Vuonna 1842 kauppatorin, nykyisen Mannerheiminaukion, laitaan valmistui Carl Ludvig Engelin suunnittelema Raatihuone. Raatihuonetta vastapäätä oleva entinen Libeckin sairaala valmistui vuonna 1810. Työväki asui Alakaupungissa, Neristanissa, joka tunnetaan myös Kokkolan vanhana kaupunkina.

Laivanrakennuksen loistokausi ajoittuu Kokkolassa 1820- ja 1830-lukujen tienoille. Tuolloin koko maan kahdeksasta privilegioidusta laivaveistämöstä peräti kolme sijaitsi Kokkolassa, Kaustarinlahden rannalla.

1800-luvun puolessa välissä syttyi Krimin sota, joka myös ”kauhiana” Oolannin sotana tunnetaan. Kokkolan osuus ei siinä jäänyt aivan vaatimattomaksi, sillä vuonna 1854 Kokkolassa käytiin Halkokarin kahakkana tunnettu taistelu. Kahakassa kokkolalaiset torjuivat englantilaiset hyökkääjät, mikä herätti laajaa huomiota koko maassa aina keisari Nikolai I:stä myöten.

1800-luvun puolen välin jälkeen Kokkolan taloudellinen kasvu hieman pysähtyi. Tähän olivat syynä mm. uudentyyppiset laivat, joiden suojaamiseen ei enää tarvittu tervaa. Höyrykoneiden yleistyessä myös rautarunkoiset laivat alkoivat yleistyä. Rautarunkoisten laivojen valmistukseen ei Kokkolassa ollut kuitenkaan mahdollisuutta ja niin myös laivanrakennus tyrehtyi. Samoihin aikoihin valmistunut Saimaan kanava heikensi myös osaltaan Kokkolan asemaa kauppasatamana, kun Sisä-Suomen ja Savon pitäjät alkoivatkin lähettää tuotteitaan uutta laivareittiä pitkin Suomenlahden keskuksiin. Taloudellisen taantuman seurauksena yhä useammat kokkolalaiset hakeutuivat Amerikkaan. Siirtolaisuuden huippu sijoittui vuosisadan vaihteen tienoille.

Rautatie saatiin Kokkolaan vuonna 1885. Kartasta katsottuna on helppo huomata, että Pohjanmaan rata tekee aikamoisen mutkan Kokkolan kohdalla. Kokkolassa tiedetäänkin kertoa, että rautatieverkkoa suunniteltaessa Venäjän keisari Aleksanteri II muisti Halkokarin kahakan ja urhoolliset kokkolalaiset ja heidät palkitakseen määräsi rautatien vedettäväksi Kokkolan kautta.

 Kokkola 1900-luvulla 

Suomen sisällissodan aikaisista tapahtumista Kokkolassa merkittävin oli venäläisen varuskunnan aseistariisuminen. Kokkolan valtaukseen osallistui valkoisten joukkoja myös lähikunnista. Punakaartiin liittyneet kokkolalaiset vangittiin jo aikaisessa vaiheessa ilman että varsinaisia taisteluja olisi ehditty käydä. Sodan päätyttyä elinkeinoelämä alkoi Kokkolassa elpyä.

1900-luvun alkupuolen oleellisimpia muutoksia Kokkolassa oli väestön suomalaistuminen. Kokkolan pohjois- ja itäpuolen maaseutukuntien suomenkielinen väestö hakeutui Kokkolaan, joka tarjosi tulokkaille työtä tehtailta, satamasta ja palvelusaloilta. Kieliriidoiltakaan ei vältytty.

Kaarlelan kunta (), joka tunnettiin vuoteen 1927 nimellä Kokkolan maalaiskunta, liitettiin vuoden 1977 alussa Kokkolaan. Kaarlelaan oli jo aikaisemmin liitetty Öjan kunta, joka kuului osana Kruunupyyhyn aina vuoteen 1932, jolloin siitä tuli itsenäinen kunta. Kokkolan ja Kaarlelan kuntaliitoksen yhteydessä Kokkolan ruotsinkieliseksi nimeksi tuli Karleby. Kuntaliitoksen yhteydessä Kokkolan väkiluku kasvoi noin 50 prosentilla ja pinta-ala noin 1 100 prosentilla. Kuntaliitoksen myötä sulkeutui eräänlainen ympyrä: Kaarlelan Ristirannan kylästä sai alkunsa Kokkolan kaupunki, johon yli 300 vuotta myöhemmin Kaarlela liitettiin.

pienoiskuva|Kokkolan kuntaliitokset vuosina 1977 ja 2009. Öjan kunta liitettiin Kaarlelaan vuonna 1969.

 Kuntaliitokset 

Kaarlelan kunta liitettiin Kokkolaan vuonna 1977.

Kälviän, Lohtajan ja Ullavan valtuustot päättivät 3. joulukuuta 2007 kuntaliitoksesta Kokkolan kanssa. Liitos astui voimaan 1. tammikuuta 2009, jolloin nämä muodostivat uuden yli 45 000 asukkaan kaupungin. Uuden kaupungin nimeksi tuli Kokkola ja vaakunaksi Kokkolan nykyinen vaakuna. Koska Lohtaja, Kälviä ja Ullava olivat kaikki yksikielisesti suomenkielisiä kuntia ja Kokkola kaksikielinen (suomi enemmistökielenä), Kokkolan ruotsinkielisten asukkaiden prosentuaalinen osuus väheni jonkin verran, mutta kunta säilyi kuitenkin kaksikielisenä.

 Maantiede 
 Luonnonolot 
Kokkolan alueella on Suomen luonnontilaisimmat ja laajimmat dyynihietikot, reheviä jokilaaksoja sekä laajoja aapa- ja keidassoita. Luonnon monimuotoisuutta korostaa erilaisten luonnonsuojelualueiden laajuus, yhteensä noin 290 hehtaaria. Kasvillisuudessa ja eläimistössä kohtaavat pohjoinen ja etelä. Eläimistöön kuuluvat kaikki Suomen suurpedot sekä metsäpeura. Kokkolan korkeimmat kohdat Suomenselällä kohoavat yli 180 metriin merenpinnan yläpuolella.

Kokkolan vuotuinen keskilämpötila helmikuussa on −9,3 °C ja heinäkuussa +16,5 °C. Vuotuinen sademäärä on 545 millimetriä.

Kokkolassa on ulkoilureittejä ja luontopolkuja 108 kilometriä, lintutorneja 14 ja lintulavoja kaksi kappaletta. Erilaisia taukopaikkoja, kuten laavuja, autiotupia, kotia ja nuotiopaikkoja, on 55 kappaletta. Rantautumispaikkoja on 18, veneenlaskupaikkoja 20 ja vierasvenesatamia 16 kappaletta. Kokkolaa halkovassa Perhonjoessa lisääntyy luontaisesti meritaimen, jota joessa voi myös kalastaa. Merialueen saaliskaloja on meritaimenen lisäksi lohi, järvialueella hauki, ahven, kuha ja muut makeanveden kalat.

Kokkolan keskustaa halkoo maankohoamisen seurauksena kutistunut kaupungin salmi ”Sunti”, joka on useiden ruoppausten myötä saanut nykyisen pientä jokea muistuttavan muotonsa. Salmen pinnan korkeus on vakautettu padolla. Suntin valuma-alue on pinta-alaltaan 28 km2 ja keskivirtaus 250 litraa sekunnissa.

Lohtajan kylässä entisen Lohtajan kunnan alueella Vattajanniemellä sijaitsee eräs Pohjanlahden laajimmista yhtenäisistä lentohiekka-alueista, jota on esitetty kansallispuistoksi. Siellä toimii Puolustusvoimien Lohtajan ampuma-alue. Asekoulu toimi kaupungissa vuodesta 1973 vuoteen 1996 saakka. Myös varikkoalue Keskusvarikko 8 on toiminut Kokkolassa.

Ilmasto

 Kaupunginosat Kokkolan kantakaupungissa 

 Hakalahti
 Halkokari
 Hollihaka
 Isokylä
 Jokilaakso
 Junnila
 Kaustari
 Kirkonmäki
 Kiviniitty
 Koivuhaka
 Lappilanmäki
 Linnusperä
 Nuolipuro
 Kuusimäki
 Matalamaa
 Mesilä
 Mäntykangas
 Vanha kaupunki (Neristan)
 Pikiruukki
 Rytimäki
 Torkinmäki
 Tullimäki
 Villaviken
 Ykspihlaja
 Ventus
 Meritulli
 Leenala

 Kylät 
Kokkolassa on useita kyliä ja kyliksi miellettyjä asutuskeskittymiä:

Kokkola
 Friis
 Hassinen (Hassis)
 Isokylä (Storby)
 Kallinen (Kallis)
 Kaustari (Kaustar)
 Kirilahti (Kirilax)
 Korpilahti (Korplax)
 Kotkamaa
 Kvikant
 Närvilä
 Palo
 Piispanmäki
 Rimmi
 Rödsö
 Sokoja (Såka)
 Vitikka
 Vitsari (Vittsar)
 Oivu (Åivo)
 Knivsund (Öja)
 Långö (Öja)

Kälviä
Hilli
Honkimaa
Jatkojoki
Jokikylä
Karhulahti
Kleemola
Kälviä
Miekkoja
Nissi
Passoja
Peitso
Peltokorpi
Porkola
Riippa
Rimpilä
Rita
Ruotsalo
Vuolle
Välikylä

Lohtaja
Alaviirre
Karhi
Lohtaja
Marinkainen
Sorto
Väliviirre
Koskenkylä
Uusikylä

Ullava
Alikylä
Haapasalo
Haapala
Hanhisalo
Herlevi
Honkala
Jääskä
Kallinki
Korpi
Länttä
Neverbacka
Norppa
Rahkonen
Sepänkylä
Törbacka
Ullavan kirkonkylä
Viitasalo

 Talous 

Talousalueena Kokkola kuuluu Kokkolan seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 42 859 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa pienempi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa 21. suurin.

Kokkolassa oli vuonna 2022 yhteensä 21 454 työpaikkaa ja kaupungissa asui 20 335 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 86,9 prosenttia. Kokkolan työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 73,5 prosenttia, jalostuksen 23,2 prosenttia ja alkutuotannon 2,5 prosenttia.

Kokkolan työpaikkaomavaraisuus on 105,5 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 77,6 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 8,5 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Kokkolassa on 136,1 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.

 Kemianteollisuus 
Kokkolassa sijaitsee Pohjoismaiden suurin epäorgaanisen kemian keskittymä. Kokkolan satama on myös yksi Pohjanlahden merkittävimmistä. Merkittävää kemianteollisuutta edustavat muun muassa Jervois Finlandin ja Umicore Finlandin kobolttitehtaat ja Boliden Kokkolan sinkkitehdas. Muita kemian alan yrityksiä Kokkolassa ovat mm. rehufosfaatin ja kaliumsulfaatin valmistaja Yara, kaasuvalmistaja Woikoski Oy ja kalsiumkloridin asiantuntija Tetra Chemicals. 

 Yritykset 
Kokkolan elinkeinorakenteessa ovat perinteisesti yhdistyneet kaupankäynti ja logistiikka. Kokkolan suurimpia työnantajia ovat Osuuskauppa KPO, Boliden Kokkola, Halpa-Halli, Umicore Finland sekä Jervois Finland. Kokkolan suurimpiin yritystuloverojen maksajiin kuuluivat vuonna 2021 myös autokoritehdas Tyllis Capital, logistiikka-alan Ahola Transport, Ekokuljetus JNH, matkailuautomyyjä Caravan Finland, metallin laserleikkaaja Kokkolan Laser Steel, energia-yhtiö Kokkolan Energia, tukkukauppa Pohjoismaiden Monituote, rakennusalan NSA Yhtiöt sekä veneveistämö Sarins Båtar. Kokkolassa on runsaasti metallituote-, vene-, elintarvike- ja puuteollisuutta sekä teollisia palveluja tuottavia yrityksiä.

Väestö
+Kokkolan väestö, syntyperä (2024) Syntyperä  Asukasluku  Prosenttia  45 567  94,21 %  450  0,93 %  180  0,37 %  136  0,28 %  125  0,26 %  125  0,26 %  121  0,25 %  113  0,23 %  109  0,23 %
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys.

Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Kokkolassa oli 47 723 asukasta, joista 41 611 asui taajamissa, 5 822 haja-asutusalueilla ja 290:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kokkolan taajama-aste on 87,7 %. Kokkolan taajamaväestö jakautuu yhdeksän eri taajaman kesken:

 #  Taajama  Väkiluku(31.12.2017) 1  Kokkolan keskustaajama 36 705 2  Kälviän kirkonseutu 2 384 3  Lohtajan kirkonkylä701 4  Marinkainen 545 5  Peltokorpi 513 6  Ruotsalo 291 7  Knivsund236 8  Sokoja 235 9  Himangan kirkonkylä* 1

Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Himangan kirkonkylä sijaitsee yhtä asukasta lukuun ottamatta Kalajoen kaupungin alueella.

 Kristinusko 

pienoiskuva|Kokkolan kirkko.

 Luterilaiset seurakunnat 
Kokkolassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat jäsenmäärän mukaisessa suuruusjärjestyksessä:

 Kokkolan suomalainen seurakunta
 Karleby svenska församling (Kokkolan ruotsalainen seurakunta)
 Kaustisen ja Ullavan seurakunta
 Kälviän seurakunta
 Lohtajan seurakunta

Nämä seurakunnat kuuluvat Kokkolan seurakuntayhtymään. Kaustisen ja Ullavan seurakunta toimii myös Kaustisen kunnan alueella.

 Entiset luterilaiset seurakunnat 
Historiallisella ajalla on Kokkolan kaupungin nykyisellä alueella lakkautettu seuraavat luterilaiset seurakunnat:
 Gamlakarleby svenska församling (yhdistetty Karleby svenska församlingin [Kaarlelan ruotsalainen seurakunta] kanssa nimelle Karleby svenska församling 2004)
 Kaarlelan suomalainen seurakunta (liitetty Kokkolan suomalaiseen seurakuntaan 1993)
 Ullavan seurakunta (yhdistetty Kaustisen seurakunnan kanssa Kaustisen ja Ullavan seurakunnaksi 2006)

 Muut luterilaiset seurakunnat 
Kokkolassa toimii Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan suomenkielinen seurakunta nimeltä Andreaksen luterilainen seurakunta ja ruotsinkielinen Den gode herdens lutherska församling.

 Herätysliikkeet 
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä toimii paikkakunnalla evankelisuus, jolla on paikkakunnalla muun muassa opiskelijatoimintaa opiskelijajärjestönsä Evankelisten Opiskelijoiden kautta, herännäisyys, rauhansanalaisuus, jolla on siellä sekä suomenkielinen paikallisosasto Kokkolan Rauhan Sana että ruotsinkielisten Närvilän rukoushuone sekä vanhoillislestadiolaisuus, jolla toimii paikkakunnalla Kokkolan seudun rauhanyhdistys sekä Ullavan ja Kälviän Rauhanyhdistys. Kokkolan seudun rauhanyhdistykseen kuului vuonna 2023 yhteensä 807 jäsentä..

Muut seurakunnat
Muita kirkkokuntia edustaa ensinnäkin helluntaiherätys, johon Kokkolassa kuuluvat Kokkolan helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2008 yli 400 jäsentä, Lohtajan helluntaiseurakunta, Kälviän helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 420 jäsentä, Ullavan helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 84 jäsentä sekä ruotsinkielinen Karleby Betaniaförsamling. Näistä Kokkolan helluntaiseurakunta on Suomen Helluntaikirkon jäsen. 

Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kokkolan alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta. 

Lisäksi paikkakunnalla esiintyvät baptismi, jota edustavat itsenäinen Kokkolan baptistiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 217 jäsentä sekä ruotsinkielinen Karleby Baptistförsamling, joka on Finlands svenska baptistsamfundin jäsen sekä adventismi, jota edustaa Suomen Adventtikirkon Kokkolan Adventtiseurakunta.

 Kulttuuri 
pienoiskuva|Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat järjestetään Lohtajan kirkossa.

 Tapahtumia 
 Venetsialaiset
 Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat
 Kokkolan Ooppera
 Kokkolan Talviharmonikka
 Kokkolan Talvitanssit
 Teatterifestivaalit
 Kokkola Cup -jalkapalloturnaus
 Kokkolan kalamarkkinat
Kokkolassa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Kokkolassa vuonna 1911 ja evankelisuuden evankeliumijuhlat vuosina 1971 ja 2001.

 Nähtävyydet 
pienoiskuva|Näkymä Neristanista
pienoiskuva|Kokkolan pedagogio on vuodelta 1696.
 Neristan, Kokkolan vanha kaupunki, yksi Suomen laajimpia historiallisia puukaupunkikokonaisuuksia
 Pedagogio, Suomen ainoa nykyaikaan säilynyt 1600-luvun koulurakennus
 Kaarlelan kivikirkko 1400-luvulta
 Englantilainen barkassi, tiettävästi ainoa kuninkaalliselta laivastolta kaapattu alus maailmassa
 Tankar ja Tankarin majakka
 Ohtakari, Lohtaja
 Vesiurut, Kokkolan energiapuistossa
 Halkokarin muistomerkki

Ruokakulttuuri
Kokkolan pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kievarin kuupano eli perunapuuro, jossa on perunasosekeon kuoppaan laitettua sian- ja naudanlihaa, koristeena herneitä. Muiksi pitäjäruoiksi valittiin graavi siika, Kokkolan piparkakut ja krapsut eli rasvassa paistetut kampaleivonnaiset.

 Harrastustoiminta 

 Keski-Pohjanmaan konservatorio
 Keskipohjanmaan Koirakilta ry
 Kokkolan Meripelastusseura
 Kokkolan Radioamatöörikerho
 Kokkolan Urheiluautoilijat
 Kokkolan vetouistelijat
 Keski-Pohjanmaan moottorikelkkailijat

 Urheilu 

pienoiskuva|Kokkola Cupin C-15-tyttöjen pronssiottelu SalPa – FC Komu.
Kokkolan urheiluseuroista tunnetuin lienee pitkään Suomen pääsarjassa pelannut jalkapalloseura Kokkolan Palloveikot. KPV ja sen paikallisvastustaja, kaupungin ruotsinkielisten seura GBK pelaavat ottelunsa Kokkolan keskuskentällä. Kokkolassa on lukuisia jalkapallojoukkueita. Kaupungissa on yksi Suomen harvoista täysimittaisista jalkapallohalleista, Kippari-halli sekä lämmitetyt tekonurmet Keskuskentällä (valmis kesäkuussa 2020) ja Santahaassa.

Mestikseen takaisin noussut jääkiekkojoukkue Kokkolan Hermes pelasi 1950- ja 1960-luvuilla Mestaruussarjassa.

Kokkolasta tulee myös vuonna 1974 nousuun lähtenyt lentopallojoukkue Kokkolan Tiikerit. Vuonna 2008 Tiikerit aloitti taas toimintansa pitkän tauon jälkeen ja on vakiinnuttanut paikkansa lentopalloliigassa. Tiikerit voitti Suomen mestaruudet 2013, 2014 ja 2016 ja Suomen Cupin 2013–2015. Vuoden 2013 mestaruus ratkesi 4 200:n maksaneen katsojan edessä Kokkolan jäähallissa. Kaupungin koripalloseura on Kokkolan NMKY. Kaupungin sisäpalloilua ja opiskelijaliikuntaa varten valmistui vuonna 2015 Kampushalli.

Kokkolan Veikot ja Gamlakarleby Idrottsförening ovat tunnetuimmat yleisurheiluseurat, jotka ovat tuottaneet useita menestyneitä urheilijoita Suomeen. Kokkolan Tenniskerho - Gamlakarleby Tennisklubb (KTK-GTK) on Länsi-Suomen menestyneimpiä junioriseuroja, joka on kasvattanut mm. useita suomenmestareita ja EM-mitalisteja. Seura pelasi muun muassa 1980-luvulla miesten SM-liigassa. Salibandyseura Nibacos pelaa 2. divisioonassa.

Karleby Goats toi neljännesvuosisadan tauon jälkeen amerikkalaisen jalkapallon takaisin kaupunkiin. Goats aloitti amerikkalaisen jalkapallon toiminnan vuonna 2019. Kaudella 2021 Karleby Goats edustaa amerikkalaisen jalkapallon II-divisioonaa.

 Liikenne 
pienoiskuva|Kokkolan rautatieasemaa. Kuva etelään päin.
pienoiskuva|Kokkolan rautatieasema.
Kokkolassa risteää kolme valtatietä:
 Valtatie 8 (Turku–Oulu)
 Valtatie 13 (Kokkola–Lappeenranta)
 Valtatie 28 (Kokkola–Kajaani).

Seututie 749 on nimeltään Pohjoisväylä ja valtatie kahdeksan Eteläväylä.
pienoiskuva|Kokkolan syväsatama.
Kaupungin satama sijaitsee Ykspihlajan kaupunginosassa ja on Suomen vilkkaimpia satamia. Kokkolasta on hyvät rautatieyhteydet sekä pohjoiseen – Ylivieskan ja Oulun suuntaan – että etelään, Seinäjoen ja Tampereen kautta Helsinkiin. Kruunupyyn kunnassa 19 kilometrin päässä Kokkolasta kaakkoon sijaitsee Kokkola-Pietarsaaren lentoasema.

Etäisyyksiä Kokkolasta

  Helsinki 500 km
  Tampere 319 km
  Jyväskylä 240 km
  Kajaani 247 km
  Lappeenranta 462 km
  Oulu 197 km
  Pietarsaari 38 km
  Raahe 125 km
  Turku 454 km
  Vaasa 122 km
  Ylivieska 78 km

 Hallinto ja politiikka 
Kaupunginjohtajaksi valittiin kesäkuussa 2016 Stina Mattila. Hän aloitti tehtävässä syyskuun 2016 alussa. Mattila valittiin seitsemän vuoden jatkokaudelle vuonna 2023. Häntä ennen, vuodesta 1991 alkaen kaupunginjohtajana oli Antti Isotalus.

Kaupunginvaltuustossa on 43 paikkaa, ja sen puheenjohtajana toimii Tiina Isotalus. Kaudella 2021–2025 valtuuston paikkajako oli seuraava:
 Kesk. 10
 SDP 8
 PS 7
 Kok. 6
 RKP 4
 KD 4
 Vas. 2
 Vihreät 2

Kaupunginhallituksessa on 12 jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Sari Innanen. Kaudella 2021–2025 hallituksen paikkajako on seuraava:
Kesk. 3
Kok. 2
PS 2
SDP 2
KD 1
RKP 1
Vas. 1

 Ystävyyskaupungit 

  Härnösand (Ruotsi)
  Mörbylånga (Ruotsi)
  Ullånger (Ruotsi)
  Averøy (Norja)
  Kristiansund (Norja)
  Fredericia (Tanska)
  Ambla (Viro)
  Järva-Jaani (Viro)
  Marijampolė (Liettua)
  Boldog (Unkari)
  Hatvan (Unkari)
  Ratingen (Saksa)
  Fitchburg (MA, Yhdysvallat)
  Sudbury (Kanada)
  Fushun (Kiina)

 Tunnettuja kokkolalaisia 
Katso myös tunnettuja Kokkolan liitoskuntien henkilöitä Kaarlelasta, Kälviältä, Lohtajalta ja Ullavalta.

 Teemu Aalto, jääkiekkoilija
 Aaro Airola, muusikko
 Anna Airola, näyttelijä
 Oona Airola, näyttelijä
 Outi Airola, toimittaja ja ravintoloitsija
 Jannika Bergroth, pop-laulaja
 Anders Chydenius, suomalainen valistusajattelija
 Anders Donner, tähtitieteilijä
 Joachim Donner, kauppaneuvos
 Anna Englund, kirjailija
 Petteri Forsell, jalkapalloilija
 Jiska Gröhn, poliitikko
 Pauli Hautala, runoilija
 Eero Heinäluoma, poliitikko
 Bengt Huhta, muusikko
 Sakari Huima, rovasti ja kansanedustaja
 Tommi Hyytinen, käyrätorvisti
 Mathias Jaatinen, pormestari ja valtiopäivämies
 Toivo Jokiniemi, kirvesmies ja poliitikko
 Mikko Juva, arkkipiispa ja akateemikko
 Viljami Kalliokoski, poliitikko
 Bjarne Kallis, poliitikko
 Matts Kankkonen, Halkokarin kahakan sankari
 Sanna Karlström, kirjailija
 Leea Klemola, näyttelijä ja ohjaaja
 Anu Komsi, oopperalaulaja
 Martti Korkia-Aho, yrittäjä ja kansanedustaja
 Heikki Kossi, foley-artisti
 Evert Kulenius, opettaja ja kansanedustaja
 Juho Kuosmanen, elokuvaohjaaja
 Ari-Pekka Lahti, dramaturgi
 Hannu Leimu, kuvataiteilija ja sarjakuvantekijä

 Niko Moilanen, laulaja
 Mika Myllylä, hiihtäjä
 Mia Myllymäki, kirjailija
 Olli Mäki, nyrkkeilijä
 Petri Möller, laulaja-lauluntekijä
 Lassi Nurila, lennokkiurheilija
 Timo Nurila, toimittaja
 Nestori Nurminen, kirvesmies ja kansanedustaja
 Sakari Orava, lääkäri
 Hildur Ottelin, ruotsalainen poliitikko
 Albert Ferdinand Ottelin, pormestari ja valtiopäivämies 
 Mauri Peltokangas, poliitikko
 Jusa Peltoniemi, kirjailija
 Tuomas Pohjanpalo, talousneuvos ja kansanedustaja
 Antti Pohjonen, maaherra ja kansanedustaja
 Wilhelm Porrassalmi, yleisurheilija
 Tuomo Puumala, poliitikko
 Juha Reini, jalkapalloilija
 Josua Ruotsala, opetusneuvos ja päätoimittaja
 Jussi Seppänen, kirjailija
 Rabbe Smedlund, näyttelijä
 J. V. Snellman, filosofi
 Tomi Solonen, rap-artisti
 Olli Tamminen, muotoilija, korusuunnittelija ja opettaja
 Grels Teir, lakimies, poliitikko ja pääjohtaja
 Jakob Tengström, arkkipiispa
 Jutta Urpilainen, poliitikko
 Kari Urpilainen, poliitikko
 Evald Vainio, kauppaneuvos
 Raimo Vertainen, harmonikkataiteilija
 Hans Petter Winge (1770–1836), pormestari ja valtiopäivämies 
 Jonna Ziprus, Miss Suomi

 Katso myös 
 Luettelo Kokkolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

 Lähteet 

 Kokkolan kaupungin kotisivut
 Kokkolan karttapalvelu 
 Luho V. & Luukko A. 1957. Suur-Lohtajan historia 1. Kokkola.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Kokkolan kaupungin verkkosivut
 Tilastokeskus – Kokkolan avainluvut
 Kokkolan kaupungin karttapalvelu 
 Kokkola24.Net paikallisportaali
 Keskipohjanmaa-lehden verkkosivut

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit