Kultarinta

Kultarinta (Hippolais icterina) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

 Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on noin 13,5 cm, siipien kärkiväli 20,5–24 cm ja paino keskimäärin noin 13 g. Kultarinta on keskikokoinen kerttu, jonka höyhenpuvussa silmiinpistävä on vaalean sitruunan­keltainen alapuoli, oliviinvihreä selkä ja siivellä selvästi erottuva, tertiaalien reunoista muodostuva vaaleankeltainen paneeli. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Syyspukuisen vanhan linnun keltainen väri on haalistunut ja nuorilla linnuilla keltaista on vain vähän. Laulu on monipuolista ja kiihkeää lehvästöstä kuuluvaa lavertelua, jossa on runsaasti matkintoja. Ääni on tunnusomainen nopea ”dsädsäfii”.

Vanhoilla kultarinnoilla on täydellinen sulkasato talvehtimis­alueella, jossa se sulkii lopputalvella ennen kuin lähtee muutolle pohjoiseen. Myös nuoret linnut sulkivat täydellisesti talvella, joten keväällä ikäluokkia ei pysty erottamaan.Svensson, Lars 1997: Euroopan varpuslinnut - sukupuolen ja iän määritys. - Lintutieto. Jyväskylä.

Vanhin suomalainen rengastettu kultarinta on ollut 4 vuotta 11 kuukautta 9 päivää vanha.Rengastajatoimikunta 2007: Rengastajan vuosikirja 2006. - Rengastustoimisto. Helsinki. Euroopan vanhin on ollut saksalainen, vähintään 10 vuotta 10 kuukautta vanha yksilö.

 Esiintyminen 
Kultarinnan esiintymisalue ulottuu Euroopan länsiosasta itään päin kapenevana kiilana hieman Venäjän aasianpuoleiselle osalle. Euroopassa eteläraja kulkee linjaa Ranskan pohjoisosa – Sveitsi–Slovenia–Romania–Ukraina. Luoteessa se esiintyy Norjassa aina Tromssan korkeudelle saakka mutta ei pesi Isossa-Britanniassa.Cramp, Stanley (toim.) 1992: The Birds of the Western Palearctic. Vol. VI Warblers. - Oxford University Press. Hong Kong.

Euroopan pesimäkannaksi on arvioitu 2,4–4,2 miljoonaa paria, joista 45 prosenttia Venäjän Euroopan puoleisella alueella.

Euroopan pesimäkanta muodostaa noin 85 prosenttia lajin koko maailman populaatiosta. Kultarinnan kanta on elinvoimainen.

Suomen pesimäkannaksi arvioitiin vuosina 2019–24 keskimäärin 31 000 paria (26 000 – 35 000 paria). Suomen-kannan on arvioitu kasvaneen vuodesta 1980 vuoteen 2024 noin neljänneksen.

 Kultarinnan Suomen pesimäkannat pareina kolmena eri Euroopan unionin raportointikautena 2008–2024 Raportointikausi  Minimi  Keskimäärin  Maksimi  2008–2012  10 000     20 000  2013–2018  16 955  28 756  41 059 2019–2024  26 000  31 000  35 000

 Viron pesimäkannaksi on arvioitu 150 000 – 200 000 paria ja  Ruotsin  51 000 – 67 000 paria.

Syysmuutto on heinä-elokuussa ja suuntautuu päiväntasaajan eteläpuoliseen Afrikkaan, josta kultarinnat palaavat touko-kesäkuussa.

Ympäristöministeriön asetuksella rauhoitettujen eläinten ja kasvien arvoista (243/2025) Suomen rauhoitetuille eläimille on määritelty arvo. Kultarinnan arvo on 102 euroa.

 Elinympäristö 
Kultarinta elää korkeapuustoisissa lehdoissa, kartanoilla ja lehtipuu­valtaisissa sekametsissä rannoilla, pellonreunoissa ja joenvarsilla.

 Lisääntyminen 
pienoiskuva|Kultarinnan munia.
Korsista, juurista, sammalista ja kasvikuiduista rakennettu pesämalja on usein korkealla lehtipuun oksanhangassa, joskus pensaassa, tavallisimmin 1–4 metrin korkeudella. Munia on 4–6, tavallisesti 5. Muna painaa 1,76 g. Naaras hautoo 13–15 vrk.  Emot ruokkivat poikasia 21–27 vrk (pesässä 13–14 vrk).

 Ravinto 
Kultarinnan ravintoa ovat hyönteiset, toukat, hämähäkit ja muut pienet selkärangattomat. Toisinaan se kelpuuttaa ravinnokseen myös marjoja ja siemeniä.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 LuontoPortti: Kultarinta (Hippolais icterina)
 Suomen lintuatlas: Kultarinta (Hippolais icterina)
 ITIS: Hippolais icterina 

Luokka:Kerttuset