Kiiski

Kiiski (Gymnocephalus cernua, ent. Gymnocephalus cernuus) on ahventen (Percidae) heimoon kuuluva pienikokoinen kalalaji.

 Koko ja ulkonäkö 
Täysikasvuisena kiiski on tavallisesti 7–15 senttimetrin mittainen ja harvoin tätä suurempi. Painoa aikuisella kiiskellä on 10 grammasta parhaimmillaan jopa 300 grammaan, joskin tiettävästi suurin Suomesta saatu kiiski on painanut vain 285 grammaa. Kiisken hyviä tuntomerkkejä ovat yhteen kasvaneet selkäevät, tylppä kuono, suuret silmät ja evien pienet pisteet. Kiisken etummaisessa, piikikkäässä selkäevässä ei ole selvästi erottuvaa mustaa täplää kuten ahvenella. Kiisken pää on litistynyt. Pään alapuolella on liman täyttämiä kuoppia. Silmät ovat suuret ja sijaitsevat pään selkäpuolella lähellä toisiaan. Kiisken selkäevät ovat kasvaneet yhteen, mutta erottuvat selvästi toisistaan. Ruumiin muoto kaikilla kalalajeilla on perusteiltaan sama, mutta elintavat poikkeavat runsaasti toisistaan. Väriltään kala on selän ja kylkien puolelta vihreä tai hieman ruskea, vatsa on vaaleanharmaa.

 Levinneisyys 
Tämä laji on kotoisin Kaspianmeren, Mustanmeren, Itämeren ja Pohjanmeren vesistöistä, Iso-Britannia mukaan lukien. Sitä tavataan pohjoisessa noin 69°N leveyspiiriin asti Skandinaviassa. Aasiassa Aralinjärven vesistössä, Jäämereen laskevissa vesistöissä itään Kolyman valuma-alueelle asti. 

Kiiskeä tavataan vieraslajina Ranskaan Reinin länsipuolella, Pohjois-Italiassa, Pohjois-Isossa-Britanniassa, Turkissa, Lika-joella Kroatiassa ja Struma-joella Bulgariassa ja Kreikassa. Laji on levinnyt myös Suurten järvien alueelle Pohjois-Amerikkaan. Sen arvellaan levinneen laivojen painolastivesissä, mutta myös karanneiden syöttikalojen jälkeläisistä. Se on uhkaksi alkuperäislajeille suurilla järvillä ja mahdollisesti joillakin Euroopan järvillä.

 Ravinto ja elintavat 
Kiiski syö pääasiassa surviaissääsken toukkia, mutta myös vesikirput, hankajalkaiset ja kalan mäti kelpaavat. Täysikasvuiset kiisket syövät myös kalanpoikasia. Kiiski on parvikala ja kiiskiä löytyy melkein koko Suomesta. Kiiski viihtyy pohjalla. Kiisket nousevat kudulle huhti–toukokuussa jäiden lähdön jälkeen. Kutualueet sijaitsevat suhteellisen matalassa. 

 Merkitys ja käyttö 
Kiiskellä ei ole pienen kokonsa vuoksi merkitystä ruokakalana, vaikka sen makua on verrattu jopa kuhaan. Venäläisten mielestä kiiskiliemi on kalakeittojen aatelia. Muualla kiisken käyttö ruokakalana on vähäistä. Kiiskikeitto ei kuitenkaan ole täysin vieras ruoka suomalaisillekaan ja mädin makua pidetään hyvänä. Lientä voidaan käyttää kastikepohjana myös muissa kalaruoissa. Kiisken piikeistä huolimatta petokalat saalistavat sitä. Kiiski soveltuu hyvin syöttikalaksi mateen pyynnissä.

Presidentti Kekkosen nimiin on kirjattu kuivatuista kiiskistä tehtävä Kekkosen kiiskikeitto.

 Kulttuurissa 
Kansansadussa kiiski on järven pieni kuningas, kenties kruunua muistuttavan selkäevänsä takia. Sanonta ”vastarannan kiiski” tarkoittaa henkilöä, joka innokkaasti vastustaa toisten ihmisten ehdotuksia ja mielipiteitä.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kiiski (Gymnocephalus cernua)
 Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos (RKTL): Kiiski (Gymnocephalus cernuus)
 Vastarannan kiiski on ollut hankalan maineessa jo sata vuotta. Yle Uutiset, 6.3.2012.
 ITIS: Gymnocephalus cernuus 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Gymnocephalus cernuus (ruffe) 

Luokka:Ahvenet