Hippiäinen

Hippiäinen (Regulus regulus) on pienikokoinen varpuslintu.

Tuntomerkit
Hippiäinen on Suomen ja koko Euroopan pienikokoisin lintu: sen pituus on vain noin 8,5–9,5 cm. Hippiäinen painaa noin 4,5–7 grammaa. Hippiäisen ruumis on pallomainen ja sillä on lyhyt niska ja suhteellisen suuri pää. Nokka sillä on hento ja musta. Hippiäinen on yläpuolelta harmaanvihertävä ja alapuolelta vaaleanharmaa. Päälaella kulkee mustareunainen pitkittäisjuova, joka koiraalla on oranssi ja naaraalla keltainen. Siivillä on kaksi valkoista juovaa. Poikaspuvussa hippiäisen päälaki on yksivärisempi eikä siinä ole keltaista juovaa. Lisäksi nokka on vaalea. Nuori hippiäinen saa aikuispuvun loppukesällä. Kanariansaarilla elävällä alalajilla teneriffae on musta otsa ja sen vatsapuoli on voimakkaamman punertavanbeige kuin Manner-Euroopan hippiäisillä.
Hippiäisen tavallisin ääni on ohut ja hyvin korkea, kolmi- tai nelitavuinen sirinä. Varoitusääni on puukiipijän kutsuääntä muistuttava terävä ja korkea tsiih. Hippiäisen laulu on hyvin korkea, rytmiltään veivaava sävelkuvio.

 Levinneisyys 
Hippiäistä tavataan Euroopassa ja osassa Aasiaa. Suomessa se pesii koko maassa Keski-Lappiin saakka. Vuosina 2019–2024 Suomen pesimäkannaksi arvioitiin keskimäärin 1,2 miljoonaa paria. Hippiäiskannat vaihtelevat suuresti eri vuosien välillä talven ankaruudesta riippuen.

 Hippiäisen Suomen pesimäkannat pareina kolmena eri Euroopan unionin raportointikautena 2008–2024 Raportointikausi  Minimi  Keskimäärin  Maksimi  2008–2012  770 000    1 700 000  2013–2018  782 597  1 176 892  1 481 232 2019–2024  1 100 000  1 200 000  1 600 000

 Ympäristöministeriön asetuksella rauhoitettujen eläinten ja kasvien arvoista (243/2025) Suomen rauhoitetuille eläimille on määritelty arvo. Hippiäisen arvo on 34 euroa.

Hippiäinen on osittaismuuttaja. Suomen hippiäisistä osa muuttaa syys–lokakuussa Länsi- ja Keski-Eurooppaan. Noin puolet Suomen hippiäisistä talvehtii Suomessa. Muuttavat yksilöt ovat lähinnä nuoria lintuja, kun taas vanhat yksilöt jäävät pääosin Suomeen.

 Elintavat 
pienoiskuva|Hippiäinen (naaras)
Osa hippiäisistä muuttaa Keski-Eurooppaan talvehtimaan ja palaa sieltä huhtikuussa. Lähes puolet hippiäisistä jää kuitenkin talvehtimaan Suomeen, ja ankarat pakkastalvet saattavat johtaa koko talvehtijakannan menehtymiseen. Suomen pakkasiin jääminen kuitenkin hyödyttää talvehtijoita: ne saavat vallatuksi parhaat pesimäpaikat ennen muuttajia. Kylminä talviöinä hippiäinen voi pudottaa ruumiinlämpöään kymmenen astetta, mutta silti ero ulkoilmalämpötilaan voi olla jopa 50–70 °C. Energian saamiseksi tulipalopakkasilla hippiäisen täytyy löytää n. 3 grammaa ravintoa päivässä. Talvella hippiäiset lyöttäytyvät tiaisparvien matkaan.

Alati levottomana puustossa liikkuvaa hippiäistä on vaikea saada näkyviin. Mikäli se onnistuu, on tunnistaminen helppoa: vihreänharmaa, rauhattomana alituiseen korkeasti visertelevä pikkulintu ei pysy hetkeäkään aloillaan vaan pyrähtelee jatkuvasti oksalta toiselle. Hippiäinen on aito kuusimetsän laji, mutta muuttomatkoilla sitä saattaa tavata muunkinlaisissa ympäristöissä.

 Lisääntyminen 
Hippiäiset tekevät taidokkaan pallomaisen pesänsä kuusenoksan alapuolelle rakentaen sen hämähäkinseiteistä, sammalista ja jäkälistä. Toukokuussa naaras munii 8–12 munaa ja hautoo niitä 15–17 vuorokautta. Munat ovat 13,5 mm pitkiä, 10,5 mm halkaisijaltaan ja ne painavat noin gramman. Molemmat emot ruokkivat poikasia pesässä 17–22 vuorokautta. Pesän ulkopuolella ruokkimisesta vastaa koiras, kun naaras hautoo jo toista pesuetta.

 Ravinto 
Suurimman osan ravinnostaan hippiäinen saa kuusesta. Sen ruokavalioon kuuluvat mm. hyönteiset, toukat, kotilot ja hämähäkit.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 


 LuontoPortti: Hippiäinen (Regulus regulus)
 ITIS: Regulus regulus 
 Äänen metadata Macaulay Library

Luokka:Hippiäiset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit