Bruttokansantuote

Bruttokansantuote (lyh. BKT tai bktLyhenneluettelo, Kotus) on kansantalouden vuoden kuluessa tuottamien lopputuotteiden rahamääräinen summa.Pohjola 2019, s. 138.

Koska BKT on maan tai alueen tulonmuodostuksen mitta, sitä käytetään usein maan tai alueen taloudellisen suorituskyvyn mittana. BKT on kansantalouden tilinpidon keskeinen käsite, koska se kuvaa hyvin taloudellisen toiminnan laajuutta ja siinä tapahtuvia muutoksia. BKT:n muutoksen avulla voidaan tunnistaa talouden kasvutahti, taloudellinen taantuma ja taloudellinen lama. BKT-luvusta ilmoitetaan usein myös asukaskohtainen per capita -luku, joka pyrkii helpottamaan maiden välisen suorituskyvyn vertailua.

Historia
William Petty keksi bruttokansantuotteen käsitteen verotaakan laskemiseksi jolla maanomistajia verotettiin hänen mukaan epäoikeudenmukaisesti Hollannin ja Englannin  välisen sodan aikana vuosina 1652–1674.  

Simon Kuznets kehitti ensimmäisenä nykyaikaisen BKT:n käsitteen vuonna 1934 Yhdysvaltain kongressille annetussa raportissa, jossa hän muuan muassa varoitti BKT:n käyttämistä hyvinvoinnin mittana. Bretton Woodsin konferenssin jälkeen vuonna 1944 bruttokansantuotteesta tuli merkkittävä mittari maan talouden mittaamiseen.

 Laskutapa 

On olemassa kolme menetelmää laskea bruttokansantuote:

 Institutionaalisten sektoreiden tai eri toimialojen bruttoarvonlisäysten summana, johon lisätään tuoteverot ja josta vähennetään tuotetukipalkkiot. Yrityksen arvonlisä on yrityksen myynnin arvo miinus muilta ostettujen ja omassa tuotannossa käytettyjen raaka-aineiden ja puolivalmisteiden arvo, eli myynnin ja välituotteiden arvon erotus.
 Kotimaisten institutionaalisten yksiköiden tavaroiden ja palveluiden loppukäytön summana, johon lasketaan kulutus, pääoman bruttomuodostus ja vienti, ja vähennetään tuonti.
 Tulojen summana, johon lasketaan palkansaajakorvaukset, tuotanto- ja tuontiverot, ja vähennetään tukipalkkiot, bruttotoimintaylijäämä ja sekatulo.

Bruttokansantuotteeseen lasketaan mukaan vain lopputuotteet, eli hyödykkeet, jotka ostaja käyttää heti tarkastelujakson aikana kulutukseen tai investointeihin. Bruttokansantuotteeseen ei lasketa välituotteita, jotka on käytetty tarkasteluajanjakson aikana toisen hyödykkeen valmistamiseen. Esimerkiksi leivästä lasketaan mukaan vain leivän hinta, mutta ei siihen käytettyjen jauhojen hintaa, sillä silloin jauhot laskettaisiin mukaan kaksi kertaa.

Bruttokansantuotteeseen lasketun tuotteen arvo määrätään sen markkinahinnan avulla. Kunkin bruttokansantuote-erän arvo on erän määrä kertaa yksikköhinta, ja maan koko bruttokansantuote on näiden osaerien summa. Silloin kun hyödykkeellä ei ole hintaa, se arvioidaan bruttokansantuotteessa tuotantokustannustensa mukaan. Tällaisia hyödykkeitä ovat esimerkiksi julkinen terveydenhoito ja koulutus sekä yksityinen hyväntekeväisyystyö ja muu voittoa tuottamaton toiminta.Pekkarinen & Sutela 2007, s. 171–176.

Euroopan unionin maissa bruttokansantuotteeseen pyritään arvioimaan myös harmaan talouden määrä sekä laittoman toiminnan, kuten prostituution, huumekaupan ja salakuljetuksen, arvo.Vilkkumaa 2011, s. 110–112.

Bruttokansantuotteeseen ei lasketa palkattoman kotityön arvoa, tai muun sellaisen palkattoman vapaaehtoistyön arvoa, joka ei sisälly tavaroiden tai tuotteiden hintaan. Luonnon ilmaishyödykkeiden, kuten ilman, veden ja maan, käytön tuottamaa arvoa ei lasketa BKT:hen, kuten ei myöskään sen laatuista luonnonvarojen kasvua, johon ei liity työtä. Bruttokansantuotteeseen ei lasketa myöskään kiinteän pääoman poistoja, jotka johtuvat sen kulumisesta käytössä. Kun poistot vähennetään, on kyseessä nettokansantuote.

Jotta BKT:tä voidaan käyttää aidon taloudellisen toiminnan kehityksen mittarina, eliminoidaan hintojen muutoksen, kuten inflaation, vaikutus BKT:hen käyttämällä kiinnekohtana valittua perusvuotta, jonka hintatasoon muiden vuosien BKT muutetaan.Vilkkumaa 2011, s. 114.

 Bruttokansantuote sosialistisissa maissa 
Bruttokansantuotteeseen sisältyvät sekä tavaroiden että palveluiden tuotanto. Sosialistisissa maissa siihen sisältyi vain tavaratuotanto. Marxilaisessa tarkastelussa vain tavaroilla oli arvo, joka saattoi lisääntyä ihmistyön perusteella. Palvelusektorin tuottama arvonlisäys oli epämarxilainen arvonlisäyksen lähde. Kapitalististen maiden tapa sisällyttää palvelut bruttokansantuotteeseen vaikeutti sen laskemista, kuinka suuri osuus työläisten tuottamasta tavaroiden arvonlisäyksestä jäi heille itselleen ja kuinka suuren osuuden kapitalistit pidättivät itselleen niin sanottuna lisäarvona.

 Vaihtoehtoja 
BKT:n ajatellaan usein olevan arvovapaa ja kertovan siitä, mihin kansantalous pystyy, mutta ei sitä, mitä pitäisi tehdä. BKT:n kanssa kilpailevat mittarit määrittelevät hyvinvoinnin tarkoittamaan asioita, joita määrittelijät ideologisesti tai erilaisiin tutkimuksiin perustuen pitävät yhteiskunnan tai ihmisten hyvinvoinnin kannalta tärkeinä. Näiden BKT:lle vaihtoehdoiksi esitettyjen kansantalouden mittareiden on joskus väitetty olevan BKT:ta helpommin alttiina poliittiselle manipulaatiolle.GDP and its Enemies, Centre for European Studies, September 2010

 Aidon kehityksen mittari 
 Bruttokansanonnellisuus
 Happy Planet Index
 Inhimillisen kehityksen indeksi
 Vihreä bruttokansantuote

 Katso myös 
 Bruttokansantulo
 Tuottavuus
 Luettelo maanosista bruttokansantuotteen mukaan
 Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan
 Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan (PPP)
 Luettelo valtioista asukaskohtaisen bruttokansantuotteen mukaan (PPP)
 Luettelo valtioista asukaskohtaisen bruttokansantuotteen (reaalimuutoksen) mukaan
Luettelo Euroopan unionin kaupunkialueista BKT:n mukaan
Luettelo kaupunkialueista BKT:n mukaan

 Lähteet 




 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Kansantalouden mittarit: bruttokansantuotteen osatekijät CORE-työryhmä
 Kajanoja, Jouko: Mitä on hyvinvointi? Tilastokeskus, Kuntapuntari 3/2005.
 Toivonen, Janne: Suomen julkisen talouden kokoa liioitellaan herkästi: oikea koko on lähempänä 20:tä prosenttia, ei 60:tä Yle, 31.1.2017.

Luokka:Talousindikaattorit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Taloustieteen käsitteet