Suomen läänit

Suomen läänit olivat valtionhallinnon aluejako, joka oli käytössä vuodesta 1634 vuoteen 2009. Ne korvasivat keskiaikaiset linnaläänit. Kunkin läänin toimintaa johti lääninhallitus, jonka johdossa oli maaherra. 

Läänit lakkautettiin 31. joulukuuta 2009 ja niiden tehtävät siirtyivät aluehallintovirastoille sekä elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksilleAluehallinnon uudistushanke  Valtiovarainministeriö.

 Läänit Ruotsin vallan aikana 1634–1809 
Suomen, kuten myös Ruotsin läänijako sai alkunsa vuonna 1634, jolloin keskiaikaiset linnaläänit korvattiin maaherran johtamilla lääneillä. Viisi alkuperäistä lääniä olivat
 Turun ja Porin lääni (alk. Turun lääni)
 Uudenmaan ja Hämeen lääni
 Pohjanmaan lääni
 Viipurin ja Savonlinnan lääni (alk. Karjalan lääni)
 Käkisalmen lääni.

Käkisalmen lääni oli Venäjältä vuonna 1617 Stolbovan rauhassa saatu ns. voittomaa, joka oli hyvin erilaisessa asemassa kuin Suomen muut läänit. Lapin historiallinen maakunta ja Tornionlaakson itäpuoli kuuluivat Ruotsin vallan aikana ensin Västernorrlandin lääniin (1634–1638) ja sitten Västerbottenin lääniin (1638–1809).

Läänijako ei aluksi ollut täysin vakiintunut. Kenraalikuvernööri Pietari Brahe katsoi että Suomen läänit olivat liian laajoja ja halusi jakaa ne pienemmiksi yksiköiksi. Vuosien 1640 ja 1650 välillä kaikki läänit Käkisalmen lääniä lukuun ottamatta jaettiinkin eri pituisiksi ajoiksi kahtia. Lähinnä kustannussyistä kokeilu jäi väliaikaiseksi. Päinvastaisena toimena yritettiin Pohjanmaan läänin ja Västerbottenin lääniin yhdistämistä saman maaherran alaisuuteen vuosina 1654–1668 ja 1669–1674. Tämäkään kokeilu ei osoittautunut tyydyttäväksi, ja alkuperäinen läänijako palautettiin.

Itä-Suomen läänijako muuttui 1700-luvulla merkittävästi alueluovutusten vuoksi. Vuonna 1721 Uudenkaupungin rauhassa suuri osa Viipurin ja Savonlinnan läänistä ja Käkisalmen läänistä joutui Venäjälle, minkä jälkeen niiden jäljelle jääneistä osista muodostettiin Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni. Osa siitäkin joutui Venäjälle Turun rauhassa vuonna 1743 ja jäännöksestä muodostettiin vuonna 1747 Kymenkartanon ja Savon lääni. Venäjälle luovutetut alueet (ns. Vanha Suomi) muodostivat ensin osan Pietarin kuvernementtia (1721–1744) ja sitten erillisen Viipurin kuvernementin (1744–1812).

Vuonna 1775 kuningas Kustaa III uudisti Suomen läänijakoa perusteellisesti. Pohjanmaan lääni jaettiin Vaasan ja Oulun lääneiksi ja Kymenkartanon ja Savon lääni jaettiin Kymenkartanon lääniksi ja Savon ja Karjalan lääniksi. Samalla Keski-Suomi siirrettiin Uudenmaan ja Hämeen läänistä Vaasan lääniin ja suuri osa Ylä-Satakuntaa siirrettiin Turun ja Porin läänistä Uudenmaan ja Hämeen lääniin. Oulun lääniin liitettiin Kuusamon suurpitäjä (myöhemmät Kuusamon, Sallan ja Posion kunnat), joka siihen asti oli kuulunut Västerbottenin läänistä hallinnoituun Kemin Lappiin

Nimitystä ”Kymenkartanon lääni” on kirjallisuudessa käytetty suurpiirteisesti myös Savonlinnan ja Kymenkartanon läänistä (1721–1747) ja Kymenkartanon ja Savon läänistä (1747–1775), vaikka nimitys varsinaisesti kuuluu vain 1775 perustetulle Kymenkartanon läänille. Lisäksi jo ennen varsinaisen läänijaon perustamista oli vuosina 1556–1634 olemassa Kymenkartanon läänin voutikunta.


 Läänit Suomen suuriruhtinaskunnassa 1809–1917 
Suomi siirtyi Ruotsilta Venäjän vallan alle vuonna 1809 jolloin siitä muodostettiin autonominen suuriruhtinaskunta. Oulun lääni laajeni nyt suuresti, kun siihen liitettiin Västerbottenin läänistä hallinnoidut Kemin Lappi,  Tornion Lapin itäosa ja Tornionlaakson itäpuoli. Venäjän aikaisemmin valtaama Vanha Suomi yhdistettiin vuonna 1812 suuriruhtinaskuntaan uutena Viipurin lääninä. Keisari Nikolai I:n määräyksestä Suomen läänijakoon tehtiin vuonna 1831 huomattavia muutoksia. Tällöin vanha Uudenmaan ja Hämeen lääni jaettiin kahtia, Hämeen lääniksi ja Uudenmaan lääniksi. Uuden­maan lääniin liitettiin myös etelä­osa siihen­astisesta Kymenkartanon läänistä. Pää­asiassa Kymen­kartanon läänin keski- ja pohjois­osista muodostettiin Mikkelin lääni, johon liitettiin myös alueita Viipurin läänistä ja Savon ja Karjalan läänistä. Savon ja Karjalan läänin jäljelle jääneistä osista tuli Kuopion lääni.

Vuoden 1832 alusta Suomen kahdeksan lääniä olivat siis seuraavat:
 Uudenmaan lääni
 Hämeen lääni
 Turun ja Porin lääni
 Viipurin lääni
 Mikkelin lääni (Mikkeli pääkaupungiksi vasta 1.4.1843)
 Kuopion lääni
 Vaasan lääni
 Oulun lääni.

Läänien rajoja muutettiin jonkin verran tämän jälkeenkin. Niinpä esimerkiksi Tampere siirrettiin vuonna 1870 Turun ja Porin läänistä Hämeen lääniin.


 Läänit itsenäisessä Suomessa 1917–2009 
Vuonna 1918 perustettiin Ahvenanmaan lääni hoitamaan valtionhallinnon tehtäviä itsehallinnollisessa Ahvenanmaan maakunnassa. Vuoden 1919 hallitusmuodon mukaan muutoksista läänien lukumäärään oli säädettävä lailla, mutta niiden rajoja voitiin muuttaa valtioneuvoston päätöksellä.

Suomeen Tarton rauhassa vuonna 1920 liitetty alue oli lyhyen aikaa omana Petsamon lääninä, kunnes se liitettiin Oulun lääniin, josta taas erotettiin Lapin lääni vuonna 1938. Toisen maailmansodan jälkeen Suomelle jääneestä osasta Viipurin lääniä tehtiin Kymen lääni, johon liitettiin myös muutamia Uudenmaan läänin itäisimpiä kuntia.

Vuonna 1960 perustettiin kaksi uutta lääniä: Kuopion läänistä erotettiin uusi Pohjois-Karjalan lääni ja uusi Keski-Suomen lääni muodostettiin pääosin Vaasan sekä osin myös Hämeen, Mikkelin ja Kuopion lääneihin kuuluneista alueista.

Läänijaosta seurasi Suomessa myös se, että monet tunnukset määriteltiin läänijaon perusteella. Tällaisia läänijakoja olivat mm. autojen rekisteritunnusten ensimmäiset kirjaimet ja radioamatöörien kutsutunnusten numero-osa.


 Toteutumattomat hankkeet 

Suomen itsenäisyyden ajan alkuvaiheessa suunniteltiin Helsingin läänin, Keski-Pohjanmaan läänin ja Korsholman läänin perustamista.

Vuonna 1962 säädettiin laki, jonka mukaan kaksi uutta lääniä, Tampereen ja Satakunnan läänit olisi voitu perustaa asetuksella sen jälkeen, kun valtion tulo- ja menoarviossa oli myönnetty tarkoitukseen määrä­rahat. Samalla olisi Turun ja Porin läänin jäljelle jääneen osan nimi muutettu Turun lääniksi. Näitä lain mahdollistamia uusia läänejä ei kuitenkaan ollut perustettu, ennen kuin hallitus vuonna 1986 antoi edus­kunnalle uuden esityksen laiksi lääni­jaosta. Tämän esityksen mukaisesti olisi perustettu kolme uutta lääniä: Pirkanmaan lääni, joka vastasi aiemman lain mukaista Tampereen lääniä, Sata­kunnan lääni ja Kainuun lääni.
Eduskunnan laki- ja talousvaliokunta kuitenkin asettui mietinnössään vastustamaan uusien läänien perustamista, ja sen mukaisesti eduskunta päätti niukalla äänten­enemmistöllä (91–89) hylätä suunnitelmat uusien läänien perustamiseksi. Vuonna 1962 annettu laki kumottiinkin uudella lailla lääni­jaosta, jossa lueteltiin vain tuolloin jo toiminnassa olleet läänit.

 Lääniuudistus, suurläänit ja läänien lakkauttaminen 
Suomessa toteutettiin 1. syyskuuta 1997 suuri lääniuudistus, joka vähensi läänien määrän kahdestatoista kuuteen. Lääniuudistus johti siihen, että läänijako enimmäkseen menetti merkityksen aluejakona ja vastaavasti maakuntajaon merkitys aluejakona kasvoi. Esimerkiksi läänien sisääntulokylteistä teiden varsilla luovuttiin ja otettiin sen sijaan käyttöön maakuntien sisääntulokyltit, ja tämä koski uudistuksessa ennalla pysyneitäkin läänejä ja niiden käsittämiä maakuntia. Niin ikään metsäpalovaroitukset alettiin Lapin maakuntaa lukuun ottamatta antaa maakunnittain.

 Uuteen Etelä-Suomen lääniin liitettiin Uudenmaan lääni, Kymen lääni, Hämeen läänistä Kanta-Häme ja lääniin kuuluneet Päijät-Hämeen kunnat sekä Mikkelin läänistä Heinolan seutukunta. Läänin pääkaupungiksi tuli Hämeenlinna.
 Uuteen Länsi-Suomen lääniin liitettiin Turun ja Porin lääni, Vaasan lääni, Keski-Suomen lääni sekä Hämeen lääniin kuuluneet Pirkanmaan kunnat. Läänin pääkaupungiksi tuli Turku.
 Uuteen Itä-Suomen lääniin liitettiin Kuopion lääni, Pohjois-Karjalan lääni sekä Mikkelin lääni lukuun ottamatta Heinolan seutukuntaa. Läänin pääkaupungiksi tuli Mikkeli.
 Oulun lääni, Lapin lääni ja Ahvenanmaan lääni pysyivät uudistuksessa alueiltaan muuttumattomina.

Lääniuudistusta perusteltiin julkishallinnon keventämisellä ja 20 %:n säästöillä hallintokuluissa. Uudistusta kritisoitiin kuitenkin siitä, että virallisten maakuntien luominen itse asiassa lisäsi uuden hallintokerroksen ja hallintokulujen säästö vaihteli todellisuudessa laskutavasta riippuen nollasta kymmeneen prosenttiin. Uusien läänien nimien katsottiin myös olevan vailla siteitä Suomen perinteisiin alueisiin.

Läänit toimivat valtion keskushallinnon toimeenpanoeliminä ja valvoivat, että kunnat panivat toimeen valtionhallinnon päätökset alueilla. Lääninhallitus toimi seitsemän kansallisen ministeriön aluehallintona seuraavilla alueilla:
 sosiaalituki ja terveydenhuolto
 opetus ja kulttuuri
 poliisi
 pelastuspalvelut
 liikenne
 kilpailu ja kuluttajan asiat
 oikeudenhallinto.

Läänijako siirtyi lopullisesti historiaan 31. joulukuuta 2009, jolloin kaikki läänit lakkautettiin. Niiden tilalle perustettiin aluehallintovirastot ja elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset.


 Aluemuutokset 

Kun läänien aluejakoon tehtiin muutoksia, niin joissain tapauksissa lääni jatkoi muodollisesti toimintaansa entisellään, mutta sen alue oli muutoksen jälkeen täysin erilainen. Tällaisia tapauksia ovat seuraavat:
 Uudenmaan ja Hämeen lääni 1775. Läänistä erotettiin Keski-Suomi uuteen Vaasan lääniin ja lääniin liitettiin suuri osa Ylä-Satakuntaa Turun ja Porin läänistä.
 Turun ja Porin lääni 1775. Läänistä erotettiin suuri osa Ylä-Satakuntaa Uudenmaan ja Hämeen lääniin ja Ähtärin seutu uuteen Vaasan lääniin.
 Oulun lääni 1809.  Lääniin liitettiin Lapin historiallinen maakunta ja Tornionlaakson itäpuoli Västerbottenin läänistä.
 Oulun lääni 1938.  Läänistä erotettiin Lappi omaksi läänikseen.
 Kuopion lääni 1960.  Läänistä erotettiin  Pohjois-Karjala omaksi läänikseen.
 Vaasan lääni 1960.  Läänistä erotettiin  Keski-Suomi omaksi läänikseen.

Jonkin verran vähäisemmistä, mutta silti huomattavista muutoksista voidaan mainita seuraavat:
 Uudenmaan ja Hämeen lääni 1747. Läänistä erotettiin Sysmä ja osa Hollolaa uuteen Kymenkartanon ja Savon lääniin.
 Viipurin lääni 1831. Läänistä erotettiin Savonlinna ja Mäntyharju uuteen Mikkelin lääniin.
 Turun ja Porin lääni 1870. Läänistä erotettiin Tampereen seutu Hämeen lääniin.
 Hämeen lääni 1870. Lääniin liitettiin Tampereen seutu Turun ja Porin läänistä.
 Turun ja Porin lääni 1918. Läänistä erotettiin Ahvenanmaa omaksi läänikseen.
 Uudenmaan lääni 1949. Läänistä erotettiin läntinen Kymenlaakso neljä vuotta aikaisemmin perustettuun Kymen lääniin.
 Hämeen lääni 1960–1993. Tällä aikavälillä lääni koki lukuisia aluemenetyksiä ja alueliitoksia. Ks. karttaa artikelissa Hämeen lääni.
 Turun ja Porin lääni 1993. Läänistä erotettiin Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Mouhijärvi, Parkano ja Viljakkala Hämeen lääniin.

 Luettelo Suomessa olleista lääneistä 

 Kartta Vaakuna Lääni Pääkaupunki Perustettu Lakkautettu Kuvaus	A-B 1, E-X 1	 23px 	Turun ja Porin lääni		Turku		1634		1997		Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Ahvenanmaan historialliset maakunnat. Ahvenanmaan lääni erotettu 1918.	A 2, F-M 2	 	Uudenmaan ja Hämeen lääni		Helsinki / Hämeenlinna		1634		1831		Uudenmaan ja Hämeen historialliset maakunnat. Jaettu Uudenmaan lääniksi ja Hämeen lääniksi 1831.	A-C 3, F-J 3	 	Pohjanmaan lääni		Oulu / Vaasa 		1634		1775		Pohjanmaan historiallinen maakunta. Jaettu Oulun lääniksi ja Vaasan lääniksi 1775.	A-B 4, G 4 	 	Viipurin ja Savonlinnan lääni		Viipuri		1634		1721		Savon historiallinen maakunta ja osa Karjalan historiallista maakuntaa.	A-G 5	 	Käkisalmen lääni		Käkisalmi		1634		1721		Pääosa Karjalan historiallista maakuntaa.	H-I 4	 	Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni		Lappeenranta		1721		1747		Entisestä Viipurin ja Savonlinnan läänistä ja entisestä Käkisalmen läänistä Ruotsille 1721 jääneet osat.	J 4	 	Kymenkartanon ja Savon lääni		Loviisa 		1747		1775		Entisestä Savonlinnan ja Kymenkartanon läänistä Ruotsille 1743 jääneet osat sekä osia Uudenmaan ja Hämeen läänistä.	K-X 5	 23px 	Vaasan lääni		Vaasa 		1775		1997		Entisen Pohjanmaan läänin eteläosa sekä Uudenmaan ja Hämeen läänin pohjoisosa. Keski-Suomen lääni erotettu 1960.	K-Y 3	 23px 23px 	Oulun lääni		Oulu		1775		2009		Entisen Pohjanmaan läänin pohjoisosa sekä osia Västerbottenin läänistä. Lapin historiallinen maakunta ja Tornionlaakson itäpuoli liitetty Västerbottenin läänistä 1809. Lapin lääni erotettu 1938.	K-M 4	 	Kymenkartanon lääni		Heinola 		1775		1831		Entisen Kymenkartanon ja Savon läänin eteläosa.	K-M 6	 	Savon ja Karjalan lääni		Kuopio 		1775		1831		Entisen Kymenkartanon ja Savon läänin pohjoisosa.	M-U 7	 23px 	Viipurin lääni		Viipuri		1812		1945		Entisestä Viipurin ja Savonlinnan läänistä ja entisestä Käkisalmen läänistä Venäjälle 1721 luovutetut osat sekä entisestä Savonlinnan ja Kymenkartanon läänistä Venäjälle 1743 luovutetut osat. 1721–1744 osa Pietarin kuvernementtia, 1744–1812 Viipurin kuvernementti (Vanha Suomi).	N-X 2	 23px 	Uudenmaan lääni		Helsinki		1831		1997		Entisen Uudenmaan ja Hämeen läänin eteläosa sekä entisen Kymenkartanon läänin eteläosa.	N-X 8	 23px 	Hämeen lääni		Hämeenlinna		1831		1997		Entisen Uudenmaan ja Hämeen läänin pohjoisosa.	N-X 4	 23px 	Mikkelin lääni		Mikkeli		1831		1997		Entisen Kymenkartanon läänin pohjoisosa sekä osia Savon ja Karjalan läänistä ja Viipurin läänistä.	N-X 6	 23px 	Kuopion lääni		Kuopio 		1831		1997		Entinen Savon ja Karjalan lääni. Pohjois-Karjalan lääni erotettu 1960.	P-W 9, X 5	 23px 	Ahvenanmaan lääni		Maarianhamina		1918		2009		Aikaisemmin Turun ja Porin lääniin kuulunut saaristo. Useat normaalisti läänille kuuluvat tehtävät Ahvenanmaan maakuntahallituksella.	Q 10	 23px 	Petsamon lääni		Petsamo		1921		1921		Venäjän 1920 Suomelle luovuttaman Petsamon alueen käsittänyt lyhytaikainen lääni. Liitettiin Oulun lääniin 1921.	S-X 10, Y 6	 23px| 23px 	Lapin lääni		Rovaniemi		1938		2009		Aikaisemmin Oulun läänin pohjoisosa. Historiallinen Lappi sekä Peräpohjola.	V-X 7	 23px 	Kymen lääni		Kouvola 		1945		1997		Entisestä Viipurin läänistä Suomelle 1940 jääneet osat sekä osia Uudenmaan läänistä.	X 11	 23px 	Keski-Suomen lääni		Jyväskylä 		1960		1997		Aikaisemmin Vaasan läänin itäosa sekä osia Hämeen, Mikkelin ja Kuopion lääneistä.	X 12	 23px 	Pohjois-Karjalan lääni		Joensuu 		1960		1997		Aikaisemmin Kuopion läänin itäosa.	Y 1	 23px 	Etelä-Suomen lääni		Hämeenlinna 		1997		2009		Entiset Uudenmaan ja Kymen läänit, Hämeen läänin eteläosa sekä osa Mikkelin läänistä.	Y 2	 23px 	Länsi-Suomen lääni		Turku		1997		2009		Entiset Turun ja Porin, Vaasan ja Keski-Suomen läänit sekä Hämeen läänin pohjoisosa.	Y 4	 23px 	Itä-Suomen lääni		Mikkeli 		1997		2009		Entiset Kuopion ja Pohjois-Karjalan läänit sekä pääosa Mikkelin läänistä.

 Läänien väkiluvut 1840–2009 
Tilastolliset vuosikirjat
 Karttanumero Lääni 1840 % 1.1.1881 % 1.1.1906 % 1.1.1938 % 1.1.1964 % 1.1.1993 % 31.12.2009 %P-X 9, Y 5Ahvenanmaan lääni0,8%0,5%0,5%0,5%N-X 1Turun ja Porin lääni18,0%16,7%16,4%13,6%14,6%14,5%X 11Keski-Suomen lääni5,4%5,1%N-X 5Vaasan lääni14,7%17,4%16,7%15,6%9,8%8,9%N-X 8Hämeen lääni9,6%10,8%11,1%10,7%13,1%13,6%Y 1Länsi-Suomen lääni35,3%N-X 2Uudenmaan lääni10,4%9,8%11,5%14,8%19,7%25,3%V-X 7Kymen lääni7,6%6,6%N-U 7Viipurin lääni17,2%14,7%16,2%17,1%Y 2Etelä-Suomen lääni41,3%N-X 4Mikkelin lääni9,4%8,1%6,7%5,3%5,1%4,1%X 12Pohjois-Karjalan lääni4,5%3,5%N-X 6Kuopion lääni11,6%12,4%11,0%10,2%5,9%5,1%Y 4Itä-Suomen lääni10,6%S-X 10, Y 6Lapin lääni3,5%4,7%4,0%3,4%N-Y 3Oulun lääni9,1%10,1%10,4%8,4%9,1%8,8%8,8%Yhteensä100,0%100,0%100,0%100,0%100,0%100,0%100,0%

 Katso myös 
 Suomen läänien vaakunat
 Suomen maakunnat
 Suomen maaherrat

 Lähteet 

Kirjallisuutta





Aiheesta muualla

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit