Alahärmä

Alahärmä on  entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Etelä-Pohjanmaahan kuuluvassa Härmänmaan seutukunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Se yhdistyi Kauhavan, Kortesjärven ja Ylihärmän kanssa uudeksi Kauhavaksi vuonna 2009.

Alahärmän alue tunnetaan erityisesti vanhojen maanteiden halkaisemista laajoista Etelä-Pohjanmaan viljelylakeuksista. Alahärmän Voltin kohdalla sijaitsee Knuuttilan raitti, joka Etelä-Pohjanmaan hienoimpia perinteisiä kyläyhteisöjä. Kokonaisuus on peräisin 1700-luvulta. Puukkojunkkareiden ajoista 1800-luvulta muistuttaa Antti Isotalon hirsinen kotitalo. Muita nähtävyyksiä ovat Alahärmän kirkko sekä Powerpark, jossa sijaitsee myös kansainvälinen karting-rata Mika Salo Circuit.

Vuoden 2008 lopussa Alahärmän asukasluku oli  ja pinta-ala  neliökilometriä. Alahärmän naapurikunnat olivat Kauhava, Kortesjärvi, Oravainen, Uusikaarlepyy, Vöyri-Maksamaa ja Ylihärmä. Vuoteen 1975 saakka naapurikuntia olivat myös Uuteenkaarlepyyhyn liitetyt Jepua ja Munsala.

Alahärmä sijoittui Suomen kunnista aakkosjärjestyksessä ensimmäiseksi vuodesta 1972 (jolloin Ahlainen liitettiin Poriin) vuoteen 2007 asti (jolloin Toijala ja Viiala yhdistettiin Akaaksi).

 Nimen synty 
Ylihärmän ja Alahärmän seutu on tunnettu Vuohiluomana, Naarasluomana ja myöhemmin Härmänä. Pitäjänjaon yhteydessä otettiin käyttöön nimet Ylihärmä ja Alahärmä.

 Historia  
Alahärmän esihistorialliset löydöt ovat peräisin kivikauden lopulta. Tunnetuin löydöistä on Heikkilän kylästä löytynyt eläimenpääase. Alueelta on löytynyt lukuisia hiidenkiukaita. Härmän varhaisin asukas oli Heikki Maunonpoika Härmä, joka rakensi seudun ensimmäisen talon vuonna 1537.Rikkinen & Sihvo 1986, s. 33  Maskusta lähteneen Härmän asuinpaikkaa vasten rakentui myöhemmin Alahärmän kirkko.

Vuonna 1582 Härmään muutti nuijamiesten johtajiin kuulunut Pentti Piri, joka myöhemmin vangittiin ja mestattiin. Asukkaita muutti myös Satakunnasta, Hämeestä, Savosta ja ruotsinkieliseltä rannikolta. 1600-luvulla Alahärmästä tuli yksi alueen suurimmista karjakylistä. Asutuksen vakiintumista edisti tervatalous.

Härmän alue tunnettiin alkujaan Vuohiluoman ja Naarasluoman alueena, joka kuului Lapuan emäpitäjään. Alueen 19 taloa perustivat oman kirkon vuonna 1675 ja ensimmäinen pappi saatiin kolme vuotta myöhemmin. Vuonna 1683 Härmä sai kappelin oikeudet Heikki Maunonpoika Vakkurin ansiosta. Kappelin itsenäistyminen johti vakaviin kiistoihin erityisesti pitäjän jakoa vastustaneen Lapuan kirkkoherran kanssa. 1600-luvun ajan alueen väkiluku pysyi alle 200:n. Kun Ylihärmän saarnahuonekunta perustettiin vuonna 1786, pitäjän vanhempi osa sai nimen Alahärmä.
vasen|pienoiskuva|228x228px|Kartta nykyisen Kauhavan alueen kuntaliitoksista. Alahärmään liitettiin alueita mm. Vöyristä, Oravaisista, Munsalasta ja Uudestakaarlepyystä.
Alahärmän väkiluku alkoi nousta 1700-luvun jälkipuoliskolla, niin että vuonna 1805 pitäjässä asui yli 2400 asukasta. Alahärmän seurakunta perustettiin vuonna 1859 ja kunta vuonna 1867. Metsien vähennyttyä tervataloudesta luovuttiin 1700-luvun lopulla ja seudun pääelinkeinoksi nousi suoviljely. 1800-luvun kydönpoltto loi alahärmäläiselle kulttuurimaisemalle tyypillisen avaran peltolakeuden.

1800-luvun vaihteessa Alahärmä oli keskeinen pitäjä puukkojunkkarikulttuurissa. Härmän häjyt, eli alahärmäläinen Antti Isotalo yhdessä Antti Rannanjärven kanssa, loivat seudulle väkivallan, pelon ja piittaamattomuuden ilmapiirin, joka ilmeni usein tappoina. Häjyjen vallan taitekohta oli 1860-luvulla, jolloin Adolf Hägglund saattoi puukkojunkkarien johtomiehet vastuuseen teoistaan. Väkivallanteot saavuttivat huippunsa kuitenkin vasta 1880-luvulla.Rikkinen & Sihvo 1986, s. 34

Puukkojunkkariutta hillitsi voimakkaasti herännäisyys, jonka ensimmäinen huomattava edustaja Alahärmässä oli Jaakko Wallenberg. Wallenberg perusti 1700-luvun lopulla böhmeläisen uskonsuunnan. Laajamittaisen herätystyön aloitti kuitenkin vasta Niilo Kustaa Malmberg ja hänen työtään jatkoi A. W. Ingman, jota voidaan pitää Alahärmän varsinaisena herättäjänä. Syyskuussa 1895 evankeliset papit ja maallikot kokoontuivat Alahärmään käsittelemään opillisia erimielisyyksiä. 

Alahärmästä oli kotoisin myös tunnettu Hakolan kirkonrakentajasuku, jonka merkittävin edustaja oli Antti Hakola. Hakola rakensi yhdessä veljensä Matin kanssa Alahärmän vuonna 1752 valmistuneen ja tulipalossa vuonna 1898 tuhoutuneen Alahärmän vanhan kirkon. Nykyinen kirkko on valmistunut vuonna 1903 ja sen suunnitteli arkkitehti Josef Stenbäck. Kivestä ja tiilestä rakennetussa kirkossa on piirteitä sekä 1800-luvun lopun uusgotiikasta että 1900-luvun alun kansallisromantiikasta. 

Alahärmässä, Lapuanjoen varressa, sijaitsi 1970-luvulle asti J. V. Snellmanin nuoruudenkoti joka tunnettiin Oiva Palon talona. Talo tuhoutui tulipalossa 1970-luvun lopulla. 

Maantiede
Alahärmän entinen kunta sijaitsee Lapuanjoen keskijuoksulla, ja maisemallisesti se kuuluu Etelä-Pohjanmaan tasankoalueeseen. Korkeimmat maastonkohdat ulottuvat hieman yli 60 metrin ja matalimmat noin 30 metrin korkeudelle merenpinnasta. Kallioperä, joka on enimmäkseen graniittia, on suurimmaksi osaksi irtainten maalajien – moreenin, hiekan, hiesun ja saven – peitossa. Kalliopaljastumia on eniten kaakossa, josta alkavat Kauhavan ja Kortesjärven alueilla esiintyvät kallioiset seudut. Noin 40 prosenttia Alahärmän pinta-alasta on soita, ja niistä pääosa on tyypiltään rämeitä. Lapuanjoen laakso on kapeimmillaan Alahärmän kirkonkylän ja Voltin kohdalla, mutta laajenee niiden pohjois- ja eteläpuolella useiden kilometrien peltolakeudeksi. Hyvin tasaisessa maastossa Lapuanjoki virtaa hitaasti. Kesäisin joki on vähävetinen, mutta keväisin ja usein syksyisinkin se tulvii yli äyräidensä.
Kylät ja kulmakunnat
Alahärmässä oli neljä henkikirjakylää (tieto vuodelta 1967):
 Hakola
 Heikkilä
 Härmä
 Vuoskoski

Alahärmän kulmakuntia olivat lisäksi Ekola, Hanhila, Hanhimäki, Hilli, Huhtamäki, Kirkonkylä, Kivihuhta, Katajamäki, Kojola, Kuoppala, Köykkäri, Lahdenkylä, Lehtimäki, Markkula, Mylläri, Ojala, Poromaa, Pelkkala, Perkiömäki, Pesola, Sorvisto, Vakkuri, Voltti ja Yliviitala.

 Kristinusko 
Alahärmän alueella toimii evankelisluterilainen Kauhavan seurakuntaan kuuluva Alahärmän kirkkopiiri, joka oli ennen kuntaliitosta itsenäinen Alahärmän seurakunta. Voltin rukoushuone on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen ylläpitämä. Härmän Helluntaiseurakunnalla on keskustassa oma rukoushuone.

Liikenne
Alahärmän kirkonkylä sijaitsee noin 25 kilometrin päässä Kauhavan keskustasta.

Alahärmän kautta kulkevat Jalasjärven ja Uudenkaarlepyyn välinen valtatie 19 (aiemmin kantatie 67) sekä Seinäjoki–Oulu-rata.

 Kulttuuri 
 Ruoka 
Alahärmän pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla perunaviipaleita, sianlihaa ja suolasilakkaa sisältävä perunaloora, eräänlainen silakkalaatikko.

 Liikunta ja urheilu 
Alahärmäläisiä urheiluseuroja:
 Alahärmän Kisa
 Härmän Siskot

 Nähtävyydet 
 Alahärmän kirkko
 Alahärmän kotiseutumuseo
 Galleria Palmu
 Härmälääset Häjyylyt
 Jääkärien muistokivi
 Mattilan silta
 Laiturin silta
 Liinamaan silta
 Lillbacka Tower
 Uumajan etappitien muistokivi
 Powerpark
 RoadHouse
 Yliviitalan kalliot

 Hallinto ja politiikka 
Alahärmän kunnanvaltuustossa oli 27 paikkaa. Valtuustokaudella 2005–2008 paikoista kuusitoisita oli keskustalla, kymmenen kokoomuksella ja yksi sosiaalidemokraateilla.Tilastokeskus: Kuntavaalit, puolueiden kannatus, 1976–2021

 Tunnettuja alahärmäläisiä 
 Matti Alahuhta, toimitusjohtaja
 Antti Hakola, kirkonrakentaja
 Matti Holma, valtiopäivämies
 Toivo Honkaniemi, Mannerheim-ristin ritari
 Jaakko Ikola, kirjailija ja kansanedustaja
 Antti Isotalo, ”Isoo-Antti”, talollinen ja puukkojunkkari
 Antti Isotalo, jääkäri
 Sipi Tuomaanpoika Kauppi, kirkonrakentaja
 William Korwenkoski, kansantaiteilija
 Veli Kujala, harmonikkataiteilija ja säveltäjä
 Olli Kunnari, lentopalloilija
 Kalle Lampinen, toimittaja ja kansanedustaja
 Jorma Lillbacka, yrittäjä
 Matti Linna, professori
 Juhani Palmu, taidemaalari
 Pentti Piri, nuijasodan alipäällikkö
 Nikke Pärmi, jääkärieverstiluutnantti
 Aki Ruotsala, poliitikko
 Petri Salo, kansanedustaja
 Erik Törnqvist, virkamies ja diplomaatti
 Leo Törnqvist, tilastotieteen professori
 Ville Virkkunen, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija
 Esko Ylinen, kauppaneuvos
 Niilo Yli-Vainio, evankelista.

 Lähteet 


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit