Olympialaiset

Olympialaiset eli olympialaiset kisat tai olympiakisat ovat suuret kansainväliset ja monilajiset urheilukilpailut. Vuodesta 1994 alkaen kisat pyritään järjestämään kahden vuoden välein niin, että kesäolympialaiset ja talviolympialaiset vuorottelevat. Tällöin yhden ns. olympiadin aikana käydään yhdet kesä- ja talvikisat. Peräkkäisten kesäolympialaisten väli on siten neljä vuotta, samoin kuin talviolympialaisten. Olympiakisat keskittyvät yhden kaupungin ympärille ja niiden pitopaikan määrää Kansainvälinen olympiakomitea.

 Historia 

 Tausta 
Nykyaikaisten olympialaisten juuret ovat yli 2500 vuoden takana antiikin Kreikassa, missä järjestettiin panhelleenisiä kisoja kreikkalaisten kaupunkivaltioiden välillä. Panhelleeniset kisat olivat uskonnollisia tapahtumia kreikkalaisten jumalten kunniaksi. Yksi näistä kilpailuista oli Olympiassa ylijumala Zeuksen kunniaksi järjestetyt Olympian kisat. Niistä varhaisin tunnetaan vuodelta 776 eaa., mutta siihen mennessä kisoja arvellaan järjestetyn jo vuosisatojen ajan.Miah & García 2012, s. 2.

Olympian kisat olivat huomattavan erilaiset kuin nykyajan olympialaiset. Niiden lajimäärä oli pieni, ja kaikki osallistujat olivat kreikkalaisia miehiä, jotka kilpailivat ilman vaatteita. Vain voittajat saivat palkinnon. Nykyajan olympialaiset ovat jättimäinen, maailmanlaajuinen mediatapahtuma.Miah & García 2012, s. 3–7.

Muinaisen Olympian rauniot löydettiin vuonna 1766, ja vuonna 1876 paikalla aloitettiin arkeologiset kaivaukset. Sen jälkeen kun Olympian stadion oli saatu kaivettua esiin, siitä tuli vuonna 1936 nykyaikaisten olympialaisten olympiatulen seremoniallinen sytytyspaikka. Olympiasta olympiatuli kuljetetaan soihtuviestinä kisojen pitokaupungin stadionille. Olympian stadionilla järjestettiin myös vuoden 2004 kesäolympialaisten kuulantyöntö. Stadionin lähettyvillä on nykyisin kansainvälinen olympia-akatemia ja olympialiikkeen perustajan paroni Coubertinin sydämen hautapaikka.Miah & García 2012, s. 2–3.

 Olympialiikkeen perustaminen 
Nykyaikaisten olympialaisten isä, paroni Pierre de Coubertin, perusti olympialiikkeen ja Kansainvälisen olympiakomitean vuonna 1894, ja toimi sen toisena puheenjohtajana. Coubertin sai ajatuksensa nykyajan olympiakisoista antiikin kisojen ohella myös 1800-luvulla järjestetyistä urheilukilpailuista, kuten englantilaisista Wenlockin olympialaisista kisoista ja kreikkalaisista Zappaan olympialaisista. Monet nykyaikaisten olympialaisten piirteistä ja tavoitteista ovat Coubertinin visioimia. Coubertin teki olympialaisista enemmän kuin pelkät urheilukilpailut, ja olympialaisessa peruskirjassa olympialaiset kuvataan yhteiskunnallisena liikkeenä ja elämänfilosofiana.Miah & García 2012, s. 8–12.

 Kisojen historia 
Ensimmäiset nykyajan olympiakisat järjestettiin Ateenassa vuonna 1896. Ne olivat vain kesäkisat; ensimmäiset talviolympialaiset järjestettiin vasta vuonna 1924. Jokaisen kesäolympialaisvuoden tammikuu aloittaa uuden olympiadin, neljän vuoden jakson. Vuonna 1992 talviolympialaiset siirrettiin kesäolympialaisten kanssa samalta vuodelta kahta vuotta myöhemmäksi, olympiadin kolmannelle vuodelle.Miah & García 2012, s. 15–17.

Vuosina 1912–1948 järjestettiin olympiakisojen yhteydessä myös olympiakisojen taidekilpailuja.

 Osallistumisoikeus 
Nykyaikaisiin olympialaisiin saivat alun perin osallistua vain amatöörit eli kilpailijat, jotka harjoittavat urheilua ilman taloudellisen hyödyn tavoittelua. Avery Brundagen puheenjohtajakauden jälkeen 1970-luvulta lähtien Kansainvälinen olympiakomitea alkoi suhtautua ammattilaisurheilijoihin entistä suopeammin kasvattaakseen olympialaisten taloudellista tuottoa. Vuonna 1988 ammattilaisurheilijat saivat muutamaa lajia lukuun ottamatta täyden osanotto-oikeuden olympialaisiin.

Vuonna 1960 otettiin olympialaisten useimpiin lajeihin käyttöön karsintaraja, joka urheilijan tulee saavuttaa halutessaan osallistua kisoihin. Yleisurheilussa ja uinnissa on käytössä karsintarajat. Muissa lajeissa kisapaikat jaetaan karsintakilpailujen tai ranking-listojen perusteella. Jokaisella Kansainvälisen olympiakomitean jäsenmaalla on silti oikeus lähettää olympialaisiin yksi urheilija (kesäolympialaisiin yksi yleisurheilija ja yksi uintiurheilija), vaikka urheilija ei olisikaan selvittänyt karsintarajoja.

 Boikotit 
Useat maat boikotoivat kesäolympiakisoja vuosina 1956, 1976, 1980 ja 1984. Vuoden 1956 boikotti liittyi Unkarin kansannousuun ja Suezin kriisiin, vuoden 1976 boikotti liittyi Etelä-Afrikan rotusortoon, vuoden 1980 boikotti Neuvostoliiton Afganistanin sotaan ja vuoden 1984 boikotti oli vastatoimi vuoden 1980 boikotille. Näitä vuosia ennenkin olympiakisoissa oli koettu pienempiä boikotteja.

 Olympiaisännän valintaprosessi 
Olympialaisten järjestäjäkaupungin valitsee Kansainvälinen olympiakomitea. Kesä- ja talviolympialaisille on omat isäntäkomissionsa.

Kisojen järjestämisestä kiinnostunut kaupunki ottaa aluksi yhteyttä oman maansa olympiakomiteaan ja pyytää siltä virallisen tuen hakuunsa. Kansallinen olympiakomitea ottaa yhteyttä Kansainväliseen olympiakomiteaan, jolta se saa tukea ja neuvontaa. Sen jälkeen kansallinen olympiakomitea voi lähettää KOK:lle virallisen kirjeen, jossa se ilmoittautuu kiinnostuneeksi osapuoleksi.

KOK:n isäntäkomissio tekee KOK:n johtoryhmälle ehdotuksen vuoropuhelun aloittamisesta, jonka aikana KOK kuulee isäntäkomissiota ja isäntäkaupunkiehdokkaita. Vuoropuhelun lopuksi johtoryhmä saa isäntäkomissiolta yksityiskohtaisen raportin ja suosituksen isäntäkaupungista. Johtoryhmä ehdottaa sen pohjalta yhtä tai useampaa isäntäkaupunkia KOK:n kokoukseen, joka äänestää niistä.

 Järjestäminen 
Vuonna 1964 Tokion olympialaisiin otti osaa hieman yli 5 000 urheilijaa, mutta vuoden 2021 Tokion olympialaisissa urheilijoiden määrä oli kasvanut 11 000:een. Olympialaisten jälkeen samassa kaupungissa järjestetään paralympialaiset. 

 Kustannukset 
Suurin osa olympialaisten kustannuksista koostuu tapahtumapaikkojen ja vaadittavan infrastruktuurin rakentamisesta.

1960-luvulta lähtien kaikki olympialaiset ovat ylittäneet hakuvaiheessa ilmoittamansa budjetin. Kesäolympialaisissa ylitys on ollut keskimäärin 213 prosenttia ja talviolympialaisissa 142 prosenttia. Kun Tokio sai olympiakisat, se ilmoitti järjestävänsä ne 5,79 miljardilla eurolla, mutta vuonna 2021 kisojen järjestäjät arvioivat kustannusten nousseen 12,5 miljardiin, ja hallituksen valvontatarkastusten mukaan summa oli todellisuudessa vähintään 21 miljardia euroa. Vuoden 1976 Montrealin kesäolympialaisten kustannukset paisuivat 720 % alkuperäisestä. Vuonna 2016 Brasilian hallitus joutui julistamaan hätätilan kattaakseen olympialaisten kustannukset, jotka paisuivat 352 prosenttia budjetoidusta. Kisojen jälkeen Rio de Janeiron olympiapaikat jäivät heitteille. Sotšin talviolympialaisten kustannukset olivat 18 miljardia euroa, ja sen lisäksi päättäjät käyttivät miljardeja esimerkiksi tiehankkeisiin, mikä nosti kokonaiskustannukset yli 40 miljardin.

Kasvaneiden kustannusten takia vuoden 2024 olympialaisia hakeneista kaupungeista Hampuri, Rooma ja Budapest vetäytyivät ennen aikojaan. Vuoden 2032 kisojen järjestäjäksi on tarjolla vain yksi ehdokas.

 Luettelo olympiakisoista 

 Kesäolympialaiset 
pienoiskuva|540px|Kesäolympialaisten isäntäkaupungit ja isäntämaat. Vihreä = valtio on isännöinyt yksiä kesäolympialaisia, Sininen = valtio on isännöinyt kaksia tai useampia kesäolympialaisia, Musta ympyrä = kaupunki on isännöinyt yksiä kesäolympialaisia, Oranssi ympyrä = kaupunki on isännöinyt kaksia tai useampia kesäolympialaisia (Los Angeles, Lontoo, Tokio, Ateena ja Pariisi). Tulevat kesäolympialaiset kursivoituna (2020).

 Kesäolympialaiset 1896, Ateena, Kreikka
 Kesäolympialaiset 1900, Pariisi, Ranska
 Kesäolympialaiset 1904, Saint Louis, Yhdysvallat
 Kesäolympialaiset 1908, Rooma, Italia > Lontoo, Britannia
 Kesäolympialaiset 1912, Tukholma, Ruotsi
 Kesäolympialaiset 1916, Berliini, Saksa: ei järjestetty ensimmäisen maailmansodan takia
 Kesäolympialaiset 1920, Antwerpen, Belgia
 Kesäolympialaiset 1924, Pariisi, Ranska
 Kesäolympialaiset 1928, Amsterdam, Alankomaat
 Kesäolympialaiset 1932, Los Angeles, Yhdysvallat
 Kesäolympialaiset 1936, Berliini, Saksa
 Kesäolympialaiset 1940, Tokio, Japani > Helsinki, Suomi: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
 Kesäolympialaiset 1944, Lontoo, Britannia: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
 Kesäolympialaiset 1948, Lontoo, Britannia
 Kesäolympialaiset 1952, Helsinki, Suomi
 Kesäolympialaiset 1956, Melbourne, Australia
 Kesäolympialaiset 1960, Rooma, Italia
 Kesäolympialaiset 1964, Tokio, Japani
 Kesäolympialaiset 1968, México, Meksiko
 Kesäolympialaiset 1972, München, Saksa
 Kesäolympialaiset 1976, Montreal, Kanada
 Kesäolympialaiset 1980, Moskova, Neuvostoliitto
 Kesäolympialaiset 1984, Los Angeles, Yhdysvallat
 Kesäolympialaiset 1988, Soul, Etelä-Korea
 Kesäolympialaiset 1992, Barcelona, Espanja
 Kesäolympialaiset 1996, Atlanta, Yhdysvallat
 Kesäolympialaiset 2000, Sydney, Australia
 Kesäolympialaiset 2004, Ateena, Kreikka
 Kesäolympialaiset 2008, Peking, Kiina
 Kesäolympialaiset 2012, Lontoo, Britannia
 Kesäolympialaiset 2016, Rio de Janeiro, Brasilia
 Kesäolympialaiset 2020, Tokio, Japani: oli tarkoitus järjestää 2020, mutta siirrettiin koronaviruspandemian takia vuoteen 2021
 Kesäolympialaiset 2024, Pariisi, Ranska
 Kesäolympialaiset 2028, Los Angeles, Yhdysvallat
 Kesäolympialaiset 2032, Brisbane, Australia

 Talviolympialaiset 
pienoiskuva|540px|Talviolympialaisten isäntäkaupungit ja isäntämaat. Vihreä = valtio on isännöinyt yksiä talviolympialaisia, Sininen = valtio on isännöinyt kaksia tai useampia talviolympialaisia, Musta ympyrä = kaupunki on isännöinyt yksiä talviolympialaisia, Oranssi ympyrä = kaupunki on isännöinyt kaksia tai useampia talviolympialaisia (Innsbruck, Sankt Moritz).

 Talviolympialaiset 1924, Chamonix, Ranska
 Talviolympialaiset 1928, Sankt Moritz, Sveitsi
 Talviolympialaiset 1932, Lake Placid, Yhdysvallat
 Talviolympialaiset 1936, Garmisch-Partenkirchen, Saksa
 Talviolympialaiset 1940, Sapporo, Japani > Sankt Moritz, Sveitsi > Garmisch-Partenkirchen, Saksa: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
 Talviolympialaiset 1944, Cortina d’Ampezzo, Italia: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
 Talviolympialaiset 1948, Sankt Moritz, Sveitsi
 Talviolympialaiset 1952, Oslo, Norja
 Talviolympialaiset 1956, Cortina d'Ampezzo, Italia
 Talviolympialaiset 1960, Squaw Valley, Yhdysvallat
 Talviolympialaiset 1964, Innsbruck, Itävalta
 Talviolympialaiset 1968, Grenoble, Ranska
 Talviolympialaiset 1972, Sapporo, Japani
 Talviolympialaiset 1976, Innsbruck, Itävalta
 Talviolympialaiset 1980, Lake Placid, Yhdysvallat
 Talviolympialaiset 1984, Sarajevo, Jugoslavia
 Talviolympialaiset 1988, Calgary, Kanada
 Talviolympialaiset 1992, Albertville, Ranska
 Talviolympialaiset 1994, Lillehammer, Norja
 Talviolympialaiset 1998, Nagano, Japani
 Talviolympialaiset 2002, Salt Lake City, Yhdysvallat
 Talviolympialaiset 2006, Torino, Italia
 Talviolympialaiset 2010, Vancouver, Kanada
 Talviolympialaiset 2014, Sotši, Venäjä
 Talviolympialaiset 2018, Pyeongchang, Korean tasavalta
 Talviolympialaiset 2022, Peking, Kiina
 Talviolympialaiset 2026, Milano ja Cortina d’Ampezzo, Italia
 Talviolympialaiset 2030, Provence-Alpit-Riviera–Auvergne-Rhône-Alpes, Ranska
 Talviolympialaiset 2034, Salt Lake City, Yhdysvallat

 Olympialajit 

Olympialaisissa kilpailtavat lajit päättää Kansainvälinen olympiakomitea joko lajiliiton tai olympialaisten järjestelykomitean ehdotuksesta. Tokion kesäolympialaisten 2020 ohjelmassa on 33 lajiryhmää ja Pekingin talviolympialaisten 2022 ohjelmassa seitsemän.

 Olympiasymbolit 
 Olympiarenkaat 
Olympiatunnuksen muodostavat viisi toisiinsa yhdistyvää rengasta, joiden esikuva löydettiin vanhasta alttarista Olympian raunioilta. Olympiarenkaat ovat maailman tunnetuin tuotemerkki. Tunnuksen suunnitteli nykyaikaisten olympialaisten isä Pierre de Coubertin. Aluksi renkaat olivat ketjuna viisi rengasta peräkkäin, kun nykyään ne ovat kahdessa kerroksessa. Kansainvälisen Olympiakomitean mukaan olympiarenkaat kuvastavat viittä maailman maanosaa, jotka olympian henki yhdistää (renkaat yhdessä toisiinsa), sekä urheilijoita, jotka eri puolilta maailmaa kokoontuvat yhteen olympialaisten ajaksi.

Renkaiden symboliikasta on ollut myös muita tulkintoja:
 Renkaat kuvaavat sitä, että antiikin Olympian kisat kestivät viisi päivää.
 Renkaat kuvaavat Olympian kisojen tärkeintä ja arvostetuinta lajia, viisiottelua.
 Renkaat kuvaavat de Coubertinin käsitystä siitä, että urheilu kehittää viittä elämän aluetta (oma-aloitteisuutta, sitkeyttä ja peräänantamattomuutta, tehokkuutta, täydellisyyden tavoittelua ja vaaran halveksuntaa).

Olympialipun kuusi väriä (renkaiden värit, pohjana valkoinen) edustavat maailman kansoja, sillä maailman kaikkien valtioiden lipuissa on vähintään yksi lipun väreistä.

 Olympiatuli 
pienoiskuva|vasen|140px|Olympiatuli olympiasoihdussa vuonna 2012.
Koska nykyaikaiset olympiakisat jatkavat antiikin kisojen perinnettä, olympiatuli sytytetään ennen kisoja auringonsäteistä Olympian lehdossa Kreikassa, josta se kuljetetaan kisapaikalle. Ensimmäinen soihtuviesti Olympiasta olympialaisten isäntäkaupunkiin järjestettiin Berliinin olympialaisten yhteydessä 1936.

 Olympiamotto 
Olympialaisten tunnus on Citius, altius, fortius, joka tarkoittaa nopeammin, korkeammalle, voimakkaammin.

 Olympiamitalit 

Olympiakisojen lajien kolme parasta saavat mitalin: ensimmäinen kultaisen, toinen hopeisen ja kolmas pronssisen. Kahdeksan parasta saavat kunniakirjan. Jokainen olympialaisiin osallistuva urheilija saa muistomitalin.

Olympiamitali on halkaisijaltaan vähintään 6 senttimetriä ja paksuudeltaan vähintään 3 millimetriä. Kultamitalin kultapitoisuus oli vuoden 2012 kesäolympiakisoissa 1,36 % eli 6 grammaa. Mitalista 93 % oli hopeaa ja 6 % kuparia. Olympialaisten kultamitalin kultapitoisuus on vähentynyt kisa kisalta, ja vielä vuosien 1904, 1908 ja 1912 olympiakisoissa mitali oli täyskultaa, tosin nykyistä pienempi. Kultamitaleita jaettiin ensimmäisen kerran vuoden 1904 kesäolympiakisoissa; edellisissä kisoissa voittajat olivat saaneet kullatun pronssiplakaatin.

 Olympiahymni 
Nykyisin käytössä oleva alkuperäinen Ateenan olympialaisiin 1896 tehty olympiahymni on kreikkalaisten Spyrídon Samáraksen säveltämä ja Kostís Palamáksen sanoittama.

 Olympiamaskotti 
pienoiskuva|upright|Yodli, nuorten talviolympialaisten 2020 maskotti.
Vuodesta 1968 alkaen on useimpia olympiakisoja varten suunniteltu oma maskotti, yleensä eläin- tai ihmishahmo. Maskotti on yleensä jollain tavalla liittynyt siihen maahan missä kisat pidetään, esim. Venäjällä Miska-karhu tai Kanadassa Amik-majava.

Ensimmäinen maskotti nähtiin Grenoblen talvikisoissa vuonna 1968, missä Schuss-niminen yksijalkainen hiihtäjähahmo esiintyi kuvissa ja leluissa. Virallisen kisamaskotin tittelin sai kuitenkin vasta Münchenin vuoden 1972 kesäkisojen maskotti Waldi.

 Olympiatervehdys 
pienoiskuva|160px|vasen|The Olympic Salute, Gra Ruebin veistos 1928 kesäolympialaisiin Amsterdamissa.
Olympiatervehdys on variaatio roomalaisesta tervehdyksestä. Olympiavariantissa oikea käsi ojennetaan ylöspäin kämmen alaspäin sormet yhdessä. Ele poikkeaa käden kulman ja suunnan suhteen, jotka ovat korkeammalle ja etuoikeammalle kuin roomalaisessa. Tervehdys on nähtävillä 1924 ja 1936 olympialaisten virallisissa julisteissa.

Olympiatervehdys on jäänyt käytöstä toisen maailmansodan jälkeen, sillä sen katsotaan muistuttavan liikaa natsitervehdystä. Viimeisin käyttö oli vuoden 1948 talviolympialaisisten avausseremonioissa.https://www.youtube.com/watch?v=WfaFnZ6sEnY/|title= Full St. Moritz 1948 Official film; katso 13:15–13:20

 Olympiavala 
Olympiavala on olympialaisten avajaisissa lausuttava juhlallinen ja rituaalinen lupaus, jonka yksi urheilija lausuu kaikkien urheilijoiden ja yksi tuomari kaikkien tuomarien puolesta.

 Piktogrammit 
pienoiskuva|100x100px|Jalkapallo-piktogrammi Münchenista.
Tokion olympialaisissa (1964) yleisölle tarkoitettujen opasteiden sanat korvattiin piktogrammeilla, jotta liki sadasta eri maasta tulleet vieraat osaisivat suunnistaa kielieroista huolimatta. Erilaisista piktogrammijärjestelmistä tuli heti olympialaisten normaali käytäntö. Albertvillen ja Barcelonan olympialaisissa (1992) piktogrammeista tehtiin osa tapahtuman graafista ilmettä. Lillehammerissa piktogrammien kautta pyrittiin kertomaan tarinaa järjestäjämaan historiasta, ja samaan pyrittiin monissa myöhemmissä olympialaisissa.https://olympics.com/ioc/news/the-olympic-pictograms-a-long-and-fascinating-story

 Mitalitilastoja 

 Menestyneimmät urheilijat 
 Urheilija  Laji  Kisat  Kulta  Hopea  Pronssi  Yhteensä  Michael Phelps uinti 2004–2016  23  3  2  28  Johannes Høsflot Klæbo  maastohiihto 2018–2026  11  1  1  13  Larysa Latynina voimistelu 1956–1964  9  5  4  18  Katie Ledecky  uinti 2012–2024  9  4  1  14  Paavo Nurmi yleisurheilu 1920–1928  9  3  0  12  Mark Spitz uinti 1968–1972  9  1  1  11  Carl Lewis yleisurheilu 1984–1996  9  1  0  10  Caeleb Dressel uinti 2016–2024  9  1  0  10  Isabell Werth kouluratsastus 1992–2024  8  6  0  14  Marit Bjørgen maastohiihto 2002–2018  8  4  3  15  Ole Einar Bjørndalen ampumahiihto 1998–2014  8  4  2  14  Bjørn Dæhlie maastohiihto 1992–1998  8  4  0  12  Birgit Fischer melonta 1980–2004  8  4  0  12  Sawao Katō voimistelu 1968–1976  8  3  1  12  Jennifer Thompson uinti 1992–2004  8  3  1  12  Matt Biondi uinti 1984–1992  8  2  1  11  Lisa Carrington melonta 2012–2026  8  0  1  9  Ray Ewry yleisurheilu 1900–1908  8  0  0  8  Usain Bolt yleisurheilu 2008–2016  8  0  0  8
Lähde: Olympedia

 Eniten mitaleita saavuttaneet urheilijat 

 Urheilija  Laji  Kisat  Kulta  Hopea  Pronssi  Yhteensä  Michael Phelps uinti 2004–2016  23  3  2 28  Larisa Latynina voimistelu 1956–1964  9  5  4 18  Marit Bjørgen maastohiihto 2002–2018  8  4  3 15  Nikolai Andrianov voimistelu 1972–1980  7  5  3 15  Katie Ledecky  uinti 2012–2024  9  4  1  14  Isabell Werth kouluratsastus 1992–2024  8  6  0  14  Ole Einar Bjørndalen ampumahiihto 1998–2014  8  4  2 14  Emma McKeon uinti 2016–2024  6  3  5 14  Arianna Fontana kaukalopikaluistelu 2010–2026  3  6  5 14  Johannes Høsflot Klæbo  maastohiihto 2018–2026  11  1  1  13  Boris Šahlin voimistelu 1956–1964  7  4  2 13  Edoardo Mangiarotti miekkailu 1936–1960  6  5  2 13  Takashi Ono voimistelu 1952–1964  5  4  4 13  Ireen Wüst pikaluistelu 2006–2022  6  5  2 13
Lähde: Olympedia

 Eniten kultamitaleita yksissä kisoissa saavuttaneet urheilijat 
 Urheilija  Laji  Vuosi  Kulta  Michael Phelps uinti 2008  8  Mark Spitz uinti 1972 7  Kristin Otto uinti 1988 6  Vitali Štšerbo voimistelu 1992 6  Michael Phelps uinti 2004 6  Johannes Høsflot Klæbo maastohiihto 2026 6  Anton Heida voimistelu 1904 5  Willis Lee ammunta 1920 5  Nedo Nadi miekkailu 1920 5  Paavo Nurmi yleisurheilu 1924 5  Eric Heiden pikaluistelu 1980 5  Matt Biondi uinti 1988 5  Michael Phelps uinti 2016 5  Caeleb Dressel uinti 2020 5
Lähde: Olympedia

 Kultamitali useimmissa peräkkäisissä kisoissa 
 Urheilija  Laji  Vuodet  Kisat (lkm)  Aladár Gerevich miekkailu 1932–1960 6  Steve Redgrave soutu 1984–2000 5  Pál Kovács miekkailu 1936–1960 5

Gerevichin ja Kovácsin saavutukset tekee ainutlaatuisiksi se, että heiltä jäivät väliin kahdet kisat toisen maailmansodan takia.

 Eniten mitaleita yksissä kisoissa saavuttaneet urheilijat 
 Urheilija  Laji  Kisat  Kulta  Hopea  Pronssi  Yhteensä  Michael Phelps uinti 2008 8 0 0 8  Michael Phelps uinti 2004 6 0 2 8  Aleksandr Ditjatin voimistelu 1980 3 4 1 8
Lähde: Olympedia

 Muita mitalisaavutuksia 
 Voittanut mitalin sekä kesä- että talviolympialaisissa 
 Mitalit kesä- ja talvilajissa 
 Edward ”Eddie” Eagan, Yhdysvallat, kultaa nyrkkeilyssä vuonna 1920 ja rattikelkkailussa vuonna 1932.
 Jacob Tullin Thams, Norja, (mäkihyppy ja purjehdus)
 Christa Luding-Rothenburger, Saksa, (pikaluistelu ja ratapyöräily), samalla ensimmäinen saavutukseen yltänyt naisurheilija. Lisäksi hän jäi olympiahistoriaan ainoana mitalin samana vuonna (1988) sekä kesä- että talviolympialaisista voittaneena urheilijana.
 Clara Hughes, Kanada (pyöräily ja pikaluistelu)
 Lauryn Williams, Yhdysvallat (pikajuoksu ja rattikelkkailu)
 Eddy Alvarez, Yhdysvallat (kaukalopikaluistelu ja baseball)
 Alexandra Burghardt, Saksa (rattikelkkailu ja pikajuoksu)

 Mitalit talvilajissa 
 Gillis Grafström, Ruotsi, kultaa taitoluistelussa 1920, 1924, 1928 ja hopeaa 1932. Taitoluistelu oli kesäkisojen ohjelmassa 1920, sen jälkeen talvikisoissa. Grafström oli myös ensimmäinen, joka voitti sekä kesä- että talvikisoissa kultaa tai ylipäätänsä mitalin, sillä pariluistelu, jossa Ludovika ja Walter Jakobsson ottivat 1924 hopeaa, oli seuraavana päivänä miesten luistelun jälkeen.
 Ludovika Jakobsson ja Walter Jakobsson, Suomi, taitoluistelu, 1920 taitoluistelu oli kesäkisoissa, 1924 talvikisoissa.
 Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Herbert Drury ja Frank Synott, hopealla Antwerpenissa 1920 ja Chamonix’ssa 1924

 Muita kesäolympialaisten ennätyksiä 
 Eniten kesäolympiakisoja 
Miehet:
 10 Ian Millar, Kanada, ratsastus, 1972–2012 

Naiset:
 9 Nino Salukvadze, Neuvostoliitto, IVY, Georgia, ammunta, 1988–2020

 Eniten vuosia kultamitalien välillä 
Miehet:
 28 vuotta Aladár Gerevich, Unkari, miekkailu 1932–1960
Naiset:
 24 vuotta Birgit Fischer, DDR/Saksa, melonta, 1980–2004

 Vanhimmat kultamitalistit 
Miehet:
 64 v 8 kk 14 pv Oscar Swahn, Ruotsi, ammunta, 1912Oscar Swahn Nordic Authors. runeberg.org
Naiset:
 54 v 8 kk 1 pv Sybil Newall, Iso-Britannia, jousiammunta, 1908

 Nuorimmat kultamitalistit 
Miehet:
 Korkeintaan 12-vuotias tuntematon ranskalaispoika hollantilaisten perämiehenä, kaksikkosoutu, 1900
 13 v 9 kk 9 pv Klaus Zerta, Saksa, soutu, 1960
Naiset:
 13 v 8 kk 25 pv Marjorie Gestring, Yhdysvallat, uimahypyt, 1936

 Vanhimmat tunnetut osallistujat 
Miehet:
 72 v 9 kk 6 pv Oscar Swahn, Ruotsi, ammunta, 1920
Naiset:
 70 v 5 pv Lorna Johnstone, Iso-Britannia, ratsastus, 1972

 Nuorimmat tunnetut osallistujat 
Miehet:
 10 v 7 kk 5 pv Dimitrios Lundras, Kreikka, voimistelu, 1896
Naiset:
 11 v 8 kk 28 pv Luigina Giavotti, Italia, voimistelu, 1928

 Muita 
 Kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja oli Ateenan kisoissa 1896 kolmiloikan voittanut James B. Connolly.An Olympic Achievement, Colby Magazine

 Katso myös 
 Olympialaisten mitalitilasto maiden mukaan
 Luettelo Kansainvälisen olympiakomitean jäsenmaista
 Nuorten olympialaiset
 Paralympialaiset
 Deaflympics
 Special Olympics
 World Games

 Lähteet 
 Wallechinsky, David: The Complete Book of the Olympics


 Viitteet 

 Kirjallisuutta 
 Lasse Erola: Omituiset olympialaiset, Helsinki: Helsinki-kirjat 2011

 Aiheesta muualla 

 Kesäolympialaisten historiaa Ylen Elävässä arkistossa 
 Talviolympialaiset Ylen Elävässä arkistossa 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit