Televisiomaksu

Televisiomaksu (aikaisemmin Suomessa televisiolupa tai televisiolupamaksu), lyhyemmin TV-maksu, on useissa maissa televisiolaitteen hallussapidosta valtiolle maksettava veronluonteinen maksu. Jossakin maissa maksun joutuu suorittamaan vaikka ei omistaisi televisiota. Näissä tapauksissa voidaan käyttää nimitystä yleisradiomaksu. Suomessa televisiomaksu oli maksettava television käytöstä, ja sitä kerättiin valtion televisio- ja radiorahastoon ensisijaisesti Yleisradio Oy:n toiminnan rahoittamiseksi. 

Vastaavia maksujärjestelmiä on käytössä useimmissa Euroopan maissa, esimerkiksi Englannissa oli vuonna 2006 vielä mustavalkoisen TV-luvan maksuvaihtoehto. Manner-Suomessa televisiomaksun korvasi yleisradiovero, joka tuli voimaan vuoden 2013 alussa.

Euroopan unionin jäsenmaat päättävät itse julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta, ja siitä, miten rahoitus kerätään. Yleisradiomaksujen laillisuudesta on sovittu EU-maiden kesken useasti, kuten Amsterdamin vuoden 1997 sopimuksessa.

Televisiomaksu Suomessa
pienoiskuva|Suomalainen TV-lupatarkastaja yrittää selvittää, onko asunnossa luvaton televisio.
Tausta
Suomessa televisiomaksujen keräämisen hoiti Ficora (eli Viestintävirasto, entinen Telehallintokeskus). Suomessa televisiomaksu tuli käyttöön 1958 heti televisiolähetysten säännöllisen lähetyksen alkaessa. Televisiolupien määrä kasvoi voimakkaimmin vuosina 1961–1965. Vuonna 1961 lunastettiin hieman alle 100 000 televisiolupaa, vuosina 1962, 1963 ja 1964 kunakin yli 140 000 lupaa sekä vielä vuonna 1965 yli 110 000. Puolen miljoonan televisioluvan raja ylittyi alkuvuodesta 1964 ja miljoonan syksyllä 1969. Yleisradion televisiolupamaksuista saamat tulot ylittivät radiolupatulot ensimmäisen kerran vuonna 1964. Vuonna 1969 Suomi oli Euroopan televisiolupatiheydessä kahdeksannella sijalla Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Länsi-Saksan, Tanskan, Itä-Saksan, Gibraltarin ja Alankomaiden jälkeen.Raimo Salokangas: Aikansa oloinen: Yleisrdion historia 1949–1996, s. 161. Helsinki: Yleisradio, 1996. .

Väritelevision lisämaksu tuli ajankohtaiseksi väritelevisiolähetysten myötä vuonna 1969. Alkuaikoina väritelevision käyttöön vaadittiin siis kolme erillistä lupaa: radiolupa, televisiolupa sekä väritelevision lisämaksu. Kun radiolupamaksusta luovuttiin vuoden 1977 alussa, televisiolupamaksuja korotettiin reilusti. Syksyllä 1977 lakkautettiin väritelevision lisämaksu ja otettiin käyttöön mustavalkoluvalle vaihtoehtoinen kalliimpi värilupa.Salokangas 1996, s. 253. Puolentoista miljoonan televisioluvan raja rikkoutui vuonna 1979. Eniten väritelevisiolupia lunastettiin vuosina 1979–1980, ja värilupien määrä ylitti mustavalkolupien määrän vuoden 1980 aikana. Yksittäisinä piikkeinä värilupien määrän kasvussa erottuivat olympiavuodet 1972 ja 1976.Salokangas 1996, s. 254. Miljoonas väri-tv-lupa lunastettiin 16.9.1982. Vuonna 1996 mustavalkovastaanottimiin sidottu TV-lupa poistui käytöstä, ja hinnaltaan yhtenäinen TV-lupa tuli käyttöön koko maassa. 

Vuonna 1999 voimaan astuneen valtion televisio- ja radiorahastolain myötä televisiolupa muuttui television käyttöönottoilmoitukseksi ja televisiolupamaksu televisiomaksuksi. Televisiomaksut tilitettiin valtion televisio- ja radiorahastoon, josta rahaa siirrettiin Yleisradio Oy:lle valtioneuvoston päätöksellä. 

Televisiomaksun viimeisinä vuosina sitä korotettiin asteittain vuoteen 2010 asti, jotta sillä voitiin kattaa television digitalisoinnista aiheutuneet kustannukset sekä rahoitusvaje, joka oli syntynyt muiden televisioyhtiöiden Yleisradiolle maksaman toimilupamaksun poistamisesta. Vuoden 2013 alusta televisiomaksun korvasi Yle-vero.

Julkinen palvelu
Televisiomaksun kanavoimista Yleisradiolle perusteltiin Ylen julkisen palvelun velvoitteella. Laki Yleisradio Oy:stä sääti seuraavasti:

Liikenne- ja viestintäministeriön tulee ottaa huomioon 7 §:n mukaisen julkisen palvelun toimintaedellytykset kehitettäessä muuta televisio- ja radiotoimintaa siihen liittyvine oheis- ja lisäpalveluineen.

Lain 7§ puolestaan sääti julkisen palvelun velvoitteen sisällöksi seuraavaa:

Yhtiön tehtävänä on tuoda täyden palvelun televisio- ja radio-ohjelmisto siihen liittyvine oheis- ja lisäpalveluineen jokaisen saataville yhtäläisin ehdoin. Näitä ja muita julkiseen palveluun liittyviä sisältöpalveluja voidaan tarjota kaikissa televerkoissa.

Julkisen palvelun ohjelmatoiminnan tulee erityisesti:

1) tukea kansanvaltaa ja jokaisen osallistumismahdollisuuksia tarjoamalla monipuolisia tietoja, mielipiteitä ja keskusteluja sekä vuorovaikutusmahdollisuuksia;
2) tuottaa, luoda ja kehittää kotimaista kulttuuria, taidetta ja virikkeellistä viihdettä;
3) ottaa ohjelmistossa huomioon sivistys- ja tasa-arvonäkökohdat, tarjota mahdollisuus oppimiseen ja itsensä kehittämiseen, painottaa lapsille suunnattuja ohjelmistoja sekä tarjota hartausohjelmia;
4) kohdella ohjelmatoiminnassa yhtäläisin perustein suomen- ja ruotsinkielistä väestöä, tuottaa palveluja saamen, romanin ja viittomakielellä sekä soveltuvin osin myös maan muiden kieliryhmien kielellä;
5) tukea suvaitsevaisuutta ja monikulttuurisuutta sekä huolehtia ohjelmatarjonnasta myös vähemmistö- ja erityisryhmille;
6) edistää kulttuurien vuorovaikutusta ja ylläpitää ulkomaille suunnattua ohjelmatarjontaa;
7) välittää asetuksella tarkemmin säädettäviä viranomaistiedotuksia ja varautua televisio- ja radiotoiminnan hoitamiseen poikkeusoloissa.

Julkisen palvelun käytännön soveltamiseksi Yleisradion hallintoneuvosto on 17. joulukuuta 2008 hyväksynyt niin sanotun Mahdollistajastrategian. Ylen julkisen palvelun roolista on tämän jälkeen käyty keskustelua, sillä erityisesti kaupallinen media ja STT ovat katsoneet Ylen julkisen palvelun velvoitteen heikentävän mahdollisuuksiaan harjoittaa liiketoimintaa. Huhtikuussa 2009 Viestinnän keskusliitto ja Sanomalehtien liitto julkaisivat jäsenilleen paimenkirjeen, jossa ”pääviesti on, että Yle vääristää mediakilpailua ja uhkaa maakunta- ja paikallislehtien sekä Suomen tietotoimiston asemaa”.

Valvonta
Televisiolupia tarkastivat talosta taloon kiertävät televisio- ja radioluvan tarkastajat, joita oli kesällä 2012 noin 60. 

Joissakin Euroopan maissa televisioluvattomien talouksien televisioita etsitään radioaaltoihin perustuvalla peilausjärjestelmällä.

Televisiomaksun ja kotitalouksien määrän kehitys
Televisiomaksun kehitys vuodesta 2003, 12 kuukauden laskutusjaksolla. Vuonna 2000 lupamaksu oli Suomessa 882 markkaa ja vuosina 2001–2002 sata markkaa enemmän.

  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012 Televisiomaksu/talous 165,15  186,60  193,95  200,70  208,15  215,45  224,30  231,05  244,90    252,25 Hinta/vuorokausi (€) 0,45  0,51  0,53  0,55  0,57  0,59  0,61  0,63  0,67  0,69 Nousua edelliseen vuoteen (%) –  13,0  3,9  3,5  3,7  3,5  4,1  3,0  6,0  3,0 Käyttöilmoitukset vuosittain (31.12.)TV-maksu: Tilastot  2 016 753  2 005 185  2 003 769  2 001 633  1 947 044  1 916 256  1 901 789  1 895 940  1 882 319  1 852 624 Maksut yhteensä (€)Maksujen kokonaissumma on laskettu edullisimmalla 12 kuukauden maksulla, mutta koska osa maksaa televisiomaksunsa erissä, on kokonaissumma todellisuudessa suurempi. 333 066 758  374 167 521  388 630 998  401 727 743  405 277 209  412 857 355  426 571 273  438 056 937  460 979 923 

Ylen liikevaihto oli 422,7 miljoonaa euroa, jossa oli lisäystä edelliseen vuoteen 1,8 % eli 7,3 miljoonaa euroa. Liikevaihto sisältää ainoastaan televisiomaksut. Tv-maksua korotettiin 3 %:lla vuoden 2012 alusta. Tv-maksukanta oli vuoden lopussa 1 852 624 kappaletta. Vähennystä vuoden takaiseen tilanteeseen oli 29 695 eli 1,6 %. Vuoden lopun tv-maksukannalla ei ole merkitystä yhtiön talouden tulevaisuuteen, koska Ylen rahoitus perustuu vuoden 2013 alusta Yle-veroon. 

Televisiomaksu maailmalla
Aasia
 Maa Summa/vuosi  30 000 Etelä-Korean wonia per vuosi  14 205 (antennitalous) ja 4 740 (sateliittikanavat)  Japanin jeniä 

Afrikka

 Maa Summa/vuosi  3 000 Cediä  265 Etelä-Afrikan randia  1 800 Mauritiuksen rupiaia  204 Namibian dollaria
Euroopassa
 Valtio TV-lupa vaaditaan?Hinta   Kyllä 800 Albanian lekiä  Ei kumottu  Ei kumottu   Kyllä 7,5 Bosnian ja Hertsegovinan vaihdettavaa markkaa per kuukausi  Ei kumottu  Ei   Kyllä 159 Englannin puntaa (väritelevisiolle) ja 53,50 puntaa (mustavalkoiselle televisiolle)   Ei  Ei 90 euroa (sidottu sähkömaksuun)   Ei kumottu   Kyllä 160 euroa per vuosi year  Ei auton omistaja maksaa 41 euroa radiolupamaksua   Kyllä 251,16–320,76 euroa per vuosi (TV), 70,80–90 per vuosi (radio)  Ei 3 euroa kuukausi (sidottu sähkölaskuun)    Kyllä maksimi 137 euroa  Ei kumottu  Ei   Ei   Ei kumottu  Ei  Ei    Kyllä 135 Tšekin kruunua per kuukausi  (TV),Czech Television - license fees (in Czech) 45 kruunua per kuukausi  (radio)Czech Radio - license fees (in Czech)  Ei kumottu  Ei    Kyllä 3,50 euroa per kuukausi  Ei Pakollinen tulovero enintään 1700 Norjan kruunua per henkilö  Ei 36,24 euroa (sidottu sähkölaskuun)  Ei kumottu   Kyllä 272,40 Puolan zlotyä per vuosi  Ei kumottu  Ei kumottu  Ei kumottu   Kyllä 18,36 per  kuukausi   Ei sidottu sähkölaskuun  Ei kumottu   Kyllä 153 euroa; radio 45,24 euroa  Ei kumottu   Kyllä 335 Sveitsin frangia  Ei kumottu"." statista.com. Retrieved on January 2, 2023. "Annual TV and radio license fees in Denmark from 2010 to 2021."  Ei 2% sähkölaskusta   Ei  Ei kumottu  Ei  Ei 

Pohjois-Amerikka
 Yhdysvalloissa ja Kanadassa ei peritä TV-lupamaksua.

Oseania
 Australiassa TV-lupamaksusta luovuttiin vuonna 1974.
 Uudessa-Seelannissa TV-lupamaksusta luovuttiin vuonna 1999.

Katso myös
 Radiolupa

 Lähteet 

Aiheesta muualla
TV-maksuhallinto 
Laki valtion televisio- ja radiorahastosta
Laki Yleisradio Oy:stä
Laki televisio- ja radiotoiminnasta 
BBC Licence fee 
Abolish the TV Licence  
YLE Elävä arkisto: Lupatarkastajat liikkeellä (tietoiskuja 1970-80-luvuilta)
Television across Europe: Regulation, Policy and Independence (2005) 
”Etsii, etsii, vaan ei soisi löytävänsä” Kontrollointitoimet televisiomaksun turvaamiseksi.Pöyry, Saara. Helsingin yliopisto, Valtiotieteellinen tiedekunta,Politiikan ja talouden tutkimuksen laitos. Pro gradu -tutkielma, 2013.

Luokka:Televisio
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Verotus
Luokka:Suomen verotuksen historia