Suomenruotsi

Suomenruotsi () on ruotsin kielen Suomessa käytetty kirja- ja yleiskielinen variantti, jota puhutaan pääasiassa rannikkoalueilla Uudellamaalla, Turunmaalla ja Pohjanmaalla, sekä jossain määrin myös muualla Suomessa. Myös Ahvenanmaalla puhuttu ruotsi on perinteisesti lueteltu kuuluvaksi suomenruotsiin, vaikka sillä on paljon yhteisiä piirteitä Ruotsissa puhutun kielen kanssa.

Äidinkielenään suomenruotsia puhuvia suomalaisia kutsutaan suomenruotsalaisiksi. Suomenruotsi juontaa juurensa keskiajalla ruotsalaisten tekemään Suomen rannikon kolonisaatioon.

Murteet
pienoiskuva|Kartta suomenruotsin murrealueista.
Osana ruotsin kielen murrejaottelua suomenruotsi muodostaa kielen itäisen murrealueen (ruots. östsvenska mål) yhdessä vironruotsin kanssa. Suomenruotsi jaetaan perinteisesti neljään alueelliseen murreryhmään, jotka voidaan edelleen jakaa pienempiin ryhmiin:Suomenruotsin murteiden sanakirja: Kartta murteiden puhuma-alueista (viitattu 10.3.2022)

 ahvenanmaanruotsi (åländska)
 länsiahvenanmaanruotsi
 itäahvenanmaanruotsi
 pohjanmaanruotsi (österbottniska)
 eteläiset Pohjanmaan murteet
 keskiset Pohjanmaan murteet
 pohjoiset Pohjanmaan murteet
 turunmaanruotsi (åboländska)
 Itä-Turunmaan murteet
 Länsi-Turunmaan murteet
 uudenmaanruotsi (nyländska)
 Länsi-Uudenmaan murteet
 Keski-Uudenmaan murteet
 Itä-Uudenmaan murteet

Suomenruotsin murteet eivät ole yhtenäisiä, vaan esimerkiksi Itä-Uudellamaalla puhutut murteet saattavat joidenkin piirteiden osalta edustaa päinvastaista kantaa kuin pohjalaiset. Huomattavin esimerkki tästä on k:n ja g:n palatalisoituminen. Pohjalaisten murteiden merkittävä piirre on velaariklusiilien  palatalisoituminen etuvokaalien edellä myös sanan sisällä, ei vain alussa - niinpä kärringen voidaan Pohjanmaalla ääntää . On huomattava, että g ei siellä palatalisoidu :ksi vaan :ksi, joten sana göra ääntyy . (Tässä esiintyy myös göra-verbin muoto gära, joka on kadonnut ruotsin kirjakielestä mutta on tunnistettavissa esimerkiksi sanassa gärning ’teko’.) Toisaalta uusimaalaisessa ruotsissa g ja k jäävät klusiileiksi, joten esimerkiksi sanan kjol alkuosa ääntyy Itä-Uudellamaalla . Suomenruotsissa sanansisäiset aspiroituneet k, p ja t ovat usein korvautuneet suomen kielen vaikutuksesta geminaatta-k:lla, -p:llä ja -t:llä. Tämä fennismi (suomalaisuus) on herättänyt foneetikkojen huomiota.Hakulinen, Lauri: Suomen kielen rakenne ja kehitys (1941), s. 22. Sellainen suomen kk:ta, pp:tä ja tt:tä vastaava k:n, p:n ja t:n ääntämys kuin suomenruotsissa on vaikkapa sanoissa leka (ääntyy leekka), dopa (ääntyy duuppa) ja veta (ääntyy veetta) on koko germaaniselle kieliperheelle muuten vierasta. Suomenruotsissa on säilyneenä diftongeja ja lyhyitä vokaaleita, jotka Ruotsin ruotsissa ovat kauan sitten muuttuneet pitkiksi vokaaleiksi.Otavan iso tietosanakirja, osa 7, p. 741–742.

Ahvenanmaanruotsin on perinteisesti katsottu kuuluvan suomenruotsiin sikäli, että siinä käytetään monista virallisista termeistä suomenruotsalaista varianttia. Ääntämiseltään ja intonaatioltaan ahvenanmaanruotsi on kuitenkin selvästi lähempänä Ruotsissa puhuttuja ruotsin murteita. Länsi-Ahvenanmaalla puhuttava ruotsi on lähimpänä Uplannin murteita, kun taas Itä-Ahvenaanmaan saaristossa puhuttava ruotsi on lähimpänä muita suomenruotsin variantteja.Ordbok över Finlands svenska folkmål: Suomenruotsin murteet -kartta. (viitattu 10.3.2022)

Eroja riikinruotsiin

Suomenruotsin yleiskieli eroaa Ruotsissa käytetystä ennen muuta virallisten termien osalta: ministeriöt ovat suomenruotsiksi ministerier, eivät departement. Myös suomenruotsalaiset murteet ovat vaikuttaneet: esimerkiksi sellainen ilmaus kuin ligga på åga ’maata koko yö valveilla varhaisen herätyksen vuoksi hermoillen’ on Ruotsissa joko tuntematon tai mielletään selvästi murteelliseksi. Murteesta johtuu myös erityisesti pohjalaisten tapa käyttää verbiä lämna merkityksessä ’jäädä’. Tätä kuitenkaan kielenhuolto ei hyväksy, koska se voi aiheuttaa ymmärtämisvaikeuksia. Joskus suomenruotsin poikkeavat muodot ovat seurausta tietoisesta kielen ohjailusta – esimerkiksi "öljynjalostamosta" käytetään suomenruotsissa sanaa oljeraffineri, koska Ruotsin puolella tavallinen oljeraffinaderi kuulostaa täällä tarpeettoman pitkältä ja kömpelöltä. Myös "roudarin" suomenruotsinnokseksi on suositeltu mieluummin muotoa rådare kuin Ruotsin puolella käytettyä sanaa råddare, koska jälkimmäinen kuulostaa suomenruotsissa 'sotkijalta'. Örfil tarkoittaa riikinruotsissa pelkästään väkivaltaista tekoa, suomeksi korvapuustia, mutta suomenruotsin örfil samoin kuin suomen korvapuusti, tarkoittaa myös tiettyä leivonnaista.

Suomenruotsin sanastossa on alueellisia eroja. Esimerkiksi polkupyörä on etelärannikon suomenruotsissa fillare ja Pohjanmaalla ped. Ruotsin sana cykel on hyvin yleinen ja sitä käytetään usein myös suomenruotsissa.

Jotkin ruotsin kielen sanat tarkoittavat Suomessa eri asiaa kuin Ruotsissa. Esimerkiksi sana villa tarkoittaa riikinruotsissa huvilaa tai omakotitaloa, suomenruotsissa pelkästään huvilaa (omakotitalo on suomenruotsissa egnahemshus tai egnahemhus), semla sämpylää, riikinruotsissa taas laskiaispullaa. Batong tarkoittaa suomenruotsissa patonkia, riikinruotsissa pamppua. Verbi paja tarkoittaa riikinruotsissa rikkoa tai rikkoutua ja Suomessa paijata.

On joitakin riikinruotsin sanoja, joita ei tunneta ollenkaan suomenruotsissa, muun muassa brandgul, joka on suomenruotsissa ja joskus riikinruotsissakin orange ja tarkoittaa oranssia.

Vaikka suomalaisissa kouluissa opetettu ruotsi on nykyisin sanastoltaan usein riikinruotsia, ääntämisohjeet ovat suomenruotsin mukaiset.

Ruotsissa puhuttu ruotsi vaikuttaa jatkuvasti suomenruotsiin erityisesti Pohjanmaan kautta, koska  Pohjanmaalla on perinteisesti ollut tapana katsoa Ruotsin televisiota.  Myös ruotsalainen kulttuurituotanto, kuten iskelmä, rock-musiikki (Magnus Uggla, Ulf Lundell ynnä muut) ja populaarikirjallisuus (Henning Mankell, Jan Guillou ynnä muut) on suosittua ja helposti saatavaa ruotsinkielisessä Suomessa, joka tunnetaan nimellä Svenskfinland. Toisaalta myös suomenruotsi on suomalaisen kulttuurituotannon kautta onnistunut vaikuttamaan Ruotsin puhekieleen – erityisesti Muumi-kirjojen mukana levinnyt, tyypillisesti suomenruotsalaisena pidetty sana rådd ’sotku’ on suosittu esimerkki.

Ruotsalaiset kutsuvat suomenruotsia joskus humoristisella termillä muminspråk ('muumikieli'), koska japanilaista, Suomessa ruotsiksi jälkiäänitettyä mutta myös Ruotsissa esitettyä Muumi-televisiosarjaa ei aikoinaan nauhoitettu uudelleen riikinruotsiksi ja ruotsalaiset oudoksuivat muumien outoa ääntämystä.

Suomenruotsista puuttuu tonaalisuus, joskin riikinruotsissakin sitä on vain vähän. Esim. akselia ja olkapäätä tarkoittavat axel-sanat, jotka riikinruotsissa eroavat toisistaan jälkitavun koron laskevuuden tai nousevuuden osalta, ääntyvät suomenruotsissa samoin.

Suomenruotsi on useissa tapauksissa vanhanaikaisen kuuloista ruotsalaisissa korvissa. Esimerkiksi luku 18 on suomenruotsissa aderton ja riikinruotsissa arton.

Suomen kielen vaikutus

Suomen vaikutus puhuttuun suomenruotsiin on ilmeinen, mutta selvimmillään hiomattomassa ja slanginomaisessa puhekielessä etelän kaupungeissa. Ruotsinkielisellä Pohjanmaalla sekä osassa Turun saaristoa, missä miljöö on varsin yksikielinen ja suomea ei välttämättä osata kovin hyvin, suomalaisten sanojen käyttäminen on arkipuhekielessäkin harvinaisempaa. Lauseopin ja fraseologian suomalaistumista pyritään vähentämään tietoisella kielenhuollolla. Suomenkielisten sanojen sijasta Ruotsin puolella käytetyt omaperäiset termit saatetaan mahdollisuuksien mukaan suomenruotsalaisten media-ammattilaisten ulottuville esimerkiksi Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaiseman Språkbruk-lehden sivuilla. 

Suomenruotsissa käytetään monia käännöslainoja suomen kielen sanoista. Esimerkiksi lukujärjestys, joka on riikinruotsissa schema, on suomenruotsissa läsordning, laatikkoruoka låda (riikinruotsissa pudding), uimahalli simhall (riikinruotsissa badhus) ja kotitalous huslig ekonomi (riikinruotsissa hemkunskap).

Vakiintuneita puhekielen suomalaisuuksia ovat esimerkiksi kiva, joka komparoidaan nykyään ruotsiksi kivogare, kivogast, sekä juttu, joka on lainautunut kaikkine sivumerkityksineen suomenruotsiin, kaveri, joka suomenruotsissa lienee alkujaan oikeastaan sotilasslangia, ja maila, jota ilmeisesti käytetään ennen kaikkea siitä syystä, että ruotsista puuttuu yksi yhteinen sana pallon lyömiseen käytetyille pelivälineille (esimerkiksi jääkiekkomaila on klubba, mutta tenniksessä, pingiksessä ja sulkapallossa käytetty maila on racket). 

Tavallisesti sanat mukautuvat ruotsin taivutusjärjestelmään, mutta painottomaan vokaaliin päättyvät (varsinkin henkilöä tarkoittavat) ovat osoittautuneet ongelmallisiksi: vaikka ne ovat en-sukuisia, monikossa ne taipuvat vokaaliin päättyvien ett-sukuisten (esimerkiksi ett äpple, ett piano) tapaan. Niinpä kaverin, abin, juttun voivat olla sekä määräisiä yksikköjä että epämääräisiä monikkoja: en kaveri : kaverin : kaverin : kaverina; en juttu :  juttun : juttun : juttuna; en abi : abin : abin :  abina. Kielenhuolto vaatii silloin tällöin monikkomuotoja abir/abier : abirna/abierna ja juttur/juttuer : jutturna/juttuerna ja kaverir/kaverier : kaverirna/kaverierna, mutta ne eivät juuri ole osoittaneet kotoutuneensa aidosti puhekieleen.

Suomenruotsalaisessa puhekielessä saatetaan taivuttaa Suomen -nen-loppuisia sukunimiä suomen tavoin käyttäen -se-loppuista vartaloa (esim. Heinosen koira sanotaan joskus Heinoses hund eikä Heinonens hund).

 Tilastoja 

 Suomenruotsia äidinkielenään puhuvien määrän kehitys Suomessa 

 1910: 338 961
 1920: 340 963
 1930: 342 916
 1940: 353 985
 1950: 348 286
 1960: 330 538
 1970: 303 406
 1980: 300 675
 1985: 299 098
 1990: 296 738
 1991: 296 842
 1992: 296 435
 1993: 295 630
 1994: 295 182
 1995: 294 664
 1996: 294 233
 1997: 293 691
 1998: 293 269
 1999: 292 439
 2000: 291 657
 2001: 290 771
 2002: 290 251
 2003: 289 868
 2004: 289 751
 2005: 289 675
 2006: 289 609
 2007: 289 596
 2008: 289 951
 2009: 290 392
 2010: 291 153
 2011: 291 219
 2012: 290 977
 2013: 290 910
 2014: 290 747
 2015: 290 161
 2016: 289 540
 2017: 289 052
 2018: 288 400
 2019: 287 954
 2020: 287 871
 2021: 287 933
 2022: 287 052
 2023: 286 030

Pienin vuotuinen puhujamäärä on kirjoitettu vahvennetuin numeroin.

Katso myös
Pakkoruotsi
Toinen kotimainen kieli
Ruotsalaisten tulo Suomeen
Eskolagubbens visor

Kirjallisuutta





Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Ruotsin kieli
Luokka:Suomen kielet
Luokka:Suomenruotsalaisuus
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Ruotsin murteet