Pallaadiumtrükk

Pallaadiumtrükk on paberalust kasutav fototehnoloogia ja sellises eritehnikas tehtud fotograafiline pilt, mille emulsiooni valgustundlikkus põhines pallaadiumisooladel ja mis oma hõbedase tonaalsuse poolest meenutab plaatinatrükki. Pallaadiumtrükki, nagu ka platinotüüpiaid, iseloomustavad õrnad helehallid toonid. Pallaadiumi hakati kasutama pärast esimest maailmasõda plaatina asemel, kui viimane muutus raskesti kättesaadavaks. Selle populaarsus kestis u 1930. aastateni. Vähesed autorid kasutavad seda ka tänapäeval.

 Kasutamine fotograafias 
Fotograafid hindavad pallaadiumprindid kolme olulise omaduse tõttu. Esiteks, hea arhiveeritavus - väärismetallina on pallaadium väga vastupidav oksüdeerumise ja väävlistumise suhtes ning selle osakesed seonduvad tugevalt paberikiududega, tagades kauakestvad prindid. Teiseks, iseloomulik visuaalsus - protsess annab tulemuseks sametised kesktoonid ja sügavad mustad toonid, mida digitaaltrükiga harva saavutatakse. Selline toonide sügavus loob väljanägemise, mida paljud fotograafid peavad huvitavaks. Ja kolmandaks, loomupärane individuaalsus – kuna iga prinditöö kaetakse käsitsi ja trükitakse kontaktmeetodil, on iga pilt ainulaadne. Tänapäeval kombineerivad paljud fotograafid pallaadiumi plaatinaga, et tasakaalustada oma toonigammat. See lähenemisviis ühendab pallaadiumi soojad ja pehmed toonid plaatina jahedama neutraalsusega. See alandab ka plaatina kõrget hinda, pakkudes kunstnikele tasakaalu ilu, püsivuse ja praktilisuse vahel.

 Viited 
Kategooria:Fotograafia