Thành Thái

Thành Thái (sünninimi Nguyễn Phúc Bửu Lân; 14. märts 1879 Huế – 24. märts 1954 Saigon) oli Vietnami keiser ja Nguyễni dünastia liige. Ta oli keiser Dục Đứci poeg.

Ta tõusis troonile 10-aastaselt 26. juulil 1889 pärast eelkäija keiser Đồng Khánhi surma. Noore ea tõttu langes riigi juhtimine esialgu regentide kätte ning keisri tegevust mõjutas tugevalt Prantsuse koloniaalvõimu järelevalve.

Thành Thái valitses ajal, mil Vietnam oli Prantsuse Indohiina koloonia, mistõttu tema poliitiline mõju oli piiratud. Valitsemise käigus püüdis ta siiski säilitada Nguyễni dünastia traditsioonilist autoriteeti ning tugevdada keisrivõimu sümboolset rolli, järgides konfutsianistlikku halduskorraldust. Tema tegevust ja hoiakuid on seostatud rahvusliku eneseteadvuse tugevnemisega Vietnami ühiskonnas, eriti haritlaste ja õukonna teatud ringkondades, kes pidasid keisrit võimalikuks vastukaaluks koloniaalvõimule.

1907. aastal sundisid Prantsuse koloniaalvõimud Thành Tháit troonist loobuma ning ta saadeti pagendusse. Pärast troonilt kõrvaldamist elas ta pikka aega koloniaalvõimu järelevalve all. Hiljem lubati tal Vietnami naasta, kus ta suri 75-aastaselt 24. märtsil 1954.

Thành Tháile järgnes troonil tema poeg keiser Duy Tân.

 Viited 

Kategooria:Nguyễni dünastia keisrid
Kategooria:Sündinud 1879
Kategooria:Surnud 1954