Põliskeel

Põliskeel on mingil alal põliselt ja pidevalt elanud rahva ehk põlisrahva kõneldav keel.

Rahvusvaheliselt kasutatakse mõistet eelkõige hääbumisohus olevate vähemuskeelte kohta, kuid laiemas tähenduses võib põliskeeleks pidada ükskõik millist oma piirkonna suhtes pärismaiset keelt, olenemata selle staatusest. Näiteks saab üldises mõttes põliskeeleks nimetada nii eesti kui ka vepsa keelt, kitsas mõttes aga loetakse neist kahest põliskeeleks vaid viimast, sest eesti keel on nii riigikeeleks kui ka enamuskeeleks oma koduriigis.

ÜRO Peaassamblee kuulutas 2019. aasta rahvusvaheliseks põliskeelte aastaks ning aastad 2022–2032 rahvusvaheliseks põliskeelte aastakümneks. Eesmärk on suunata tähelepanu põliskeelte ohustatusele ja õhutada tegutsemist nende alalhoiu ja edendamise nimel ülemaailmselt.

 Tähtsus 
Keel on iga kultuuri oluline osa: ta ühendab omavahel kogukonna liikmeid, peegeldab selle uskumusi, väärtusi ja tavasid ning on vahendiks, mille kaudu vaimne kultuuripärand kandub üle ühelt põlvkonnalt järgmisele. Põliskeele hääbumisega kaasneb ka põlisrahva kultuuri enese hääbumise oht. Seega on põliskeeled eriti olulised kultuurilise mitmekesisuse kontekstis.

 Ohustatus 
Maailmas kõneldavatest keeltest umbes 40% on väljasuremisohus ning enamik nende hulgast on põliskeeled. Üleilmset keelte väljasuremist soosivad kolonialism ja globaliseerumine.

On olemas mitmeid keele ohustatuse hindamismudeleid:

 GIDS (Graded Intergenerational Disruption Scale)
 EGIDS (Expanded Graded Intergenerational Disruption Scale), mis on GIDSi täiendatud versioon
 UNESCO hindamismudel
 LEI (Language Endangerment Index).

Eri hindamismudelid kategoriseerivad keeli nende ohustatuse järgi erinevalt, samuti varieeruvad aspektid, mida hindamisel arvesse võetakse. Üldistades on keele jätkusuutlikkuse hindamisel olulisim tegur see, kas ja mil määral kandub keel vanematelt põlvkondadelt noorematele. Keeleoskajate koguarvu kui teguri osatähtsus oleneb kontekstist – isoleeritus kogukonnas, kus kõik liikmed räägivad ühist keelt, ka kõigest mitusada kõnelejat moodustavad võrdlemisi soodsat keskkonda keele püsimiseks; kuid sama arv keeleoskajaid tõenäoliselt ei ole võimeline hoida oma keelt alles, kui nad elavad hajutatuna valdavalt muukeelses keskkonnas.

Harilikult toimub keele hääbumine assimileerumise kaudu: üks põlvkond muutub mitmekeelseks, järgnevad põlvkonnad kasutavad uut keelt rohkem kui eelkäijate oma ning lõpuks toimub täielik keelevahetus. Enamuskeele kõnelemisoskus sageli annab majanduslikke, poliitilisi ja sotsiaalseid eeliseid – seetõttu vähemuseks saanud rahvaste põlised keeled on kadumisohus.

Põliskeele hääbumine võib toimuda põlisrahva sunniviisilise assimileerimise tulemusena, mis sageli käib kaasas koloniseerimisega. Selle üks näide on ainud, Jaapani põhjaosast pärinev põlisrahvas, kelle keel on 20. sajandi Jaapani assimileerimispoliitika tagajärjel peaaegu väljasurnud. Assimileerimispoliitika rakendas selliseid meetodeid nagu ainu laste paigutamine jaapanikeelsetesse koolidesse, piirangud ainu keele kõnelemises ja ainu nimede kasutamises ning traditsioonilise jaapani eluviisi pealesurumine ainu rahvale. Muid meetodeid on näiteks Nõukogude Liidus rakendatud vähemusrahvuste haritlaskonna sihilik vangistamine ja hukkamine.

Äkiline keelesurm on haruldane nähtus, mille puhul keele kadumist põhjustab kogu kõnelejaskonna hävimine loodusõnnetuse, haiguse, genotsiidi või millegi muu tagajärjel.

 Kaitse 

 Õigused 
Maailma põlisrahvaste õiguste kaitse hõlmab muu hulgas ka põliskeelte kaitset. ÜRO põlisrahvaste õiguste deklaratsiooni artiklite 13, 14 ja 16 kohaselt on põlisrahvastel õigus oma keeli taaselustada, kasutada, arendada ja pärandada edasi tulevastele põlvkondadele; rajada ja kontrollida omakeelseid haridusasutusi ja -süsteeme; luua omakeelset meediat.

 Toetamine ja taaselustamine 
Keele elujõulisust määravad tegurid on lisaks keelt kõnelevate inimeste koguarvule ja osakaalule rahvastikus ka ühiskondlik hoiak keele suhtes, keele roll hariduses ning rahvakeelse kirjanduse ja meedia olemasolu. Seega põliskeele taaselustamine on oma olemuselt sageli poliitiline tegevus, mis ei piirdu vaid keele õpetamisega, vaid tegeleb ka nende ühiskondlike ja kultuuriliste oludega, mis keelt ohtu seavad.

Ortograafia arendamine ja sõnastike koostamine on esimesi samme nende keelte puhul, millel kirjakeelt veel ei ole, sest muud toetusmeetodid enamjaolt eeldavad selle olemasolu. Sellel etapil võivad tekkida raskused juhul, kui omavahel konkureerivad mitu kirjasüsteemi.

Põliskeele taaselustamisel on oluline arendada keeleoskust ja -kasutust noorema põlvkonna seas. Selleks luuakse keelekümblusprogrammid, väiksemate laste puhul keelepesad. Põliskeelte õpetamine kõrgharidusasutustes võimaldab neid õppida täiskasvanutel. Mõningaid põliskeeli on võimalik õppida ka mobiilirakenduste abil. Õppekavapõhised meetodid loovad aluse keele omandamiseks, aga hea keeleoskuse väljaarenemiseks on vajalikud võimalused kasutada keelt õppekavaväliselt, argielustes olukordades.

Suur osa põliskeelte õppeprogramme on mõeldud algajaile, seega keeleoskuse kõrgele tasandile viimise võimaldamiseks on vajalikud andmebaasid, millesse on talletatud keeleainestikku. Materjaliks võivad olla näiteks sõnastikud ja helisalvestised, paremal juhul kirjandus, perioodikaväljaanded, raadio- ja telesaated jmt.

 Põliskeeled Eestis 
Riiklikul tasandil käsitletakse lõunaeesti murderühma kuuluvaid keelekujusid eesti keele piirkondlike erikujudena ehk murretena või murdekeeltena. Keeleajalooliselt on lõunaeesti keel olnud eraldi läänemeresoome keel – arvatakse, et diakrooniliselt on ta põhjaeesti keelest kaugem kui näiteks vadja või liivi keel. Küsimus selle kohta, kas lõunaeesti keelekujusid pidada murreteks või keelteks, on aktuaalne rääkides just nimelt võro ja seto keelest (või võru ja setu murdest), mida tänapäeval veel võrdlemisi aktiivselt kasutatakse. Setod ise deklareerisid end põlisrahvaks VI Seto Kongressil 9. oktoobril 2002. a, võrokesed tegid seda I Võrokeste Kongressil 22. aprillil 2023. a, mille kohaselt ka nende keeled on põliskeeledXII Seto Kongressi otsus 09.10.2017. Võro keelel on olemas oma ISO keelekood vrohttps://iso639-3.sil.org/code/vro.

 Viited 

Kategooria:Keeled