Oskar Lutsu mälestused

Kirjanik Oskar Luts on laiemale lugejaskonnale tuntud eelkõige Tootsi-lugude tsükliga ("Kevade", "Suvi", "Tootsi pulm", "Äripäev", "Sügis"), aga ka jutustusega "Tagahoovis", näidendiga "Kapsapea" ja lastelooga "Nukitsamees". Tema loominguline pärand on siiski märksa mahukam ja mälestused paiknevad selles vägagi nähtaval kohal.Udo Uibo. "Järelsõna. Mälestused, vahest koguni romaan." – Oskar Luts. "Ladina köök. Kuningakübar". Eesti Päevaleht AS, 2010, lk 243.

Oskar Lutsu mälestuste sarja kuulub kolmteist köidet. Neist esimesed kaheksa käsitlevad lapsepõlve, kooli- ja kroonuaastaid tsaariarmees ning leivateenistust Tartu, Narva, Tallinna ja Peterburi apteekides – ning jõuavad Esimese maailmasõja eelõhtusse. Viimased viis köidet vaatlevad sõjaväefarmatseudi pilguga Esimese maailmasõja aegse Venemaa eluolu.Udo Uibo. "Järelsõna. Mälestused, vahest koguni romaan." – Oskar Luts. "Ladina köök. Kuningakübar". Eesti Päevaleht AS, 2010, lk 244.

Sari jäi pooleli
Esialgu oli autoril kavas maailmasõjale pühendada ainult kaks köidet, kuid tegelikult jõuab ta ka viies köites välja kõigest 1916. aastasse, nii et järgnevad murrangulised sündmused – Veebruarirevolutsioon ja oktoobripööre, Eesti Vabariigi loomine ja Vabadussõda – Lutsu memuaaride sarja enam mahtuda ei jõudnud. Saksa ja Nõukogude okupatsiooni aeg ei võimaldanud neid teemasid avameelselt käsitleda ja sari jäi pooleli.Udo Uibo. "Järelsõna. Mälestused, vahest koguni romaan." – Oskar Luts. "Ladina köök. Kuningakübar". Eesti Päevaleht AS, 2010, lk 244.

Ent ka lõpetamata kujul hõlmab see esitrükis ühtekokku 2655 lehekülge, millele väljaspool sarja lisanduvad veel raamatukesed "Maa ja linn" (1939) ja "Vanasti" (1941) ning lühemad ajakirjandusse poetatud memuaarpalad.Udo Uibo. "Järelsõna. Mälestused, vahest koguni romaan." – Oskar Luts. "Ladina köök. Kuningakübar". Eesti Päevaleht AS, 2010, lk 244.

Omaelulooline aines
Omaelulooline aines on Oskar Lutsu kütkestanud kirjandusliku karjääri algusest peale – ega asjata pole kirjanik ühes 1937. aasta intervjuus nimetanud käsilolevat mälestuste sarja kõige südamelähedasemaks oma senises loomingus –, ja kui mõelda kas või igihaljale "Kevadele", siis on oma eluloo poole pöördumisega seotud ka tema kõige suuremad õnnestumised. "Peaaegu pühana tundub mulle iga vana teerada, iga tänav, iga maja, kus kord, kas või aastakümnete eest on astunud mu jalg," on Luts kinnitanud oma mälestuste eelviimases köites "Sõjarändur".Udo Uibo. "Järelsõna. Mälestused, vahest koguni romaan." – Oskar Luts. "Ladina köök. Kuningakübar". Eesti Päevaleht AS, 2010, lk 243-244.

Autobiograafilised jutustused
Kujutluslaadilt ei erine Lutsu mälestused kuigivõrd tema olustikulistest jutustustest ning kirjandusuurijad on seetõttu sageli kasutanud "mälestuste" ees täpsustavat epiteeti "ilukirjanduslikud". Või siis, nagu Endel Nirk, koguni küsinud, kas poleks põhjust kõnelda hoopis autobiograafiliste jutustuste sarjast või autobiograafilisest romaanist.Udo Uibo. "Järelsõna. Mälestused, vahest koguni romaan." – Oskar Luts. "Ladina köök. Kuningakübar". Eesti Päevaleht AS, 2010, lk 244-245.

Oskar Lutsu mälestused
 1930 "Vanad teerajad" – väikese Oskari väikesed elujuhtumid kuni kooliaja alguseni (1887-1894) 
 1931 "Talvised teed" – Änkküla külakoolis (1894-1895)
 1931 "Läbi tuule ja vee" – 1895. aasta suve rõõmud ja mured
 1932 "Vaadeldes rändavaid pilvi" – "Kevade" mail (1895-1899) 
 1933 "Kuldsete lehtede all" – Tartu Reaalkoolis (1899-1902)
 1934 "Ladina köök" – Tartus leiba teeniv noor apteekrisell (1902-1905)
 1935 "Kuningakübar" – sõjaväeteenistus Peterburi Semjonovi hospitalis (1909-1911)
 1936 "Mälestusi VIII" – Tartus (1911-1913)
 1937 "Tagala" – Esimeses maailmasõjas (1914)
 1938 "Która godzina?" – Esimeses maailmasõjas (1915)
 1939 "Punane kuma" – Esimeses maailmasõjas (1915)
 1940 "Sõjarändur" – Esimeses maailmasõjas (1915)
 1941 "Pikem peatus" – Esimeses maailmasõjas (1915-1916)

Viited