Silvio Garattini

Silvio Garattini (sündinud 12. novembril 1928 Bergamos) on Itaalia teadlane, farmakoloog, arst ja keemiaravi ning farmakoloogia professor, Mario Negri farmakoloogiliste uuringute instituudi direktor aastatel 1961–2018. 

Keemiatehnikuna ja arstina alustas ta oma karjääri assistendina Milano Ülikooli Farmakoloogia Instituudis, kus ta töötas kuni 1962. aastani farmakoloogia ja keemiaravi vanemõppejõuna. 1963. aastal asutas ta Mario Negri farmakoloogiliste uuringute instituudi, mille esimeseks direktoriks ta sai. Aastate jooksul arenes instituut umbes 850 teadlaseni neljas erinevas asukohas Milanos, Bergamos, Ranicas ja Santa Maria Imbaros. 

Garattini on sadade rahvusvahelistes ajakirjades avaldatud publikatsioonide ja mitme farmakoloogiaalase traktaadi autor. 

Oma karjääri jooksul oli ta mitme riikliku ja rahvusvahelise organisatsiooni liige, mille hulgas olid Riikliku Teadusnõukogu (CNR) bioloogia- ja meditsiinikomitee, Itaalia Riiklik Tervishoiunõukogu ja Itaalia presidendi teaduspoliitika komisjoni ministrite nõukogu. 

Ta on olnud ka Itaalia Tervishoiuameti asepresident, Rahvusvahelise Vähikontrolli Liidu keemiaravi vähikomitee president, Euroopa Vähiuuringute Organisatsiooni (EORTC) president, Euroopa Biokeemilise Farmakoloogia Seltsi (ESBP) president, Euroopa Ravimite Avastamise ja Arenduskeskuse (NatSynDrugs) direktor. Ta kuulub nn Gruppi 2003, mis koosneb Itaalia teadlastest, keda peetakse ülemaailmses farmaatsiamaailmas kõrgelt hinnatuks. 

Ta on New Yorgi Teaduste Akadeemia ja Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni liige ning Kuningliku Arstide Kolledži emeriitliige. 

Oma pika karjääri jooksul pälvis ta arvukalt riiklikke ja rahvusvahelisi autasusid. 

1996. aastal kritiseerisid teda Di Bella meetodi toetajad, kuna ta eitas CUF-i (ravimi ühekordse komisjoni) liikmena somatostatiini üleviimist H-rühmast A-rühma ravimisse, mis oleks taganud ravimi tasuta tarnimise. Selle põhjuseks oli teaduslike tõendite puudumine selle efektiivsuse kohta. Animalistlikud liikumised kritiseerivad teda ka tema soodsa seisukoha pärast loomkatsete suhtes ja selle eest, et ta vastas nende süüdistustele loomade kallal tehtavas põhjendamatus vägivallas järgmiselt: "Loomkatsed on asendamatud ja vajalikud. Vastased peavad võtma vastutuse ravi ja ravimite eest, mida ei leita. Uuringuid ei saa peatada".

Tunnustus

1982 – Honoris Causa Barcelona autonoomsest ülikoolist  
1984 – Honoris Causa Białystoki ülikoolist 
1984 – Prantsuse Vabariigi Auleegioni ordeni rüütel
1990 – Itaalia Vabariigi Teeneteordeni komandör 
2005 – Itaalia Vabariigi Suurohvitseri Teeneteorden  
2018 – Itaalia-USA Fondi Ameerika auhind. 

Välislingid

97-aastane onkoloog põrutab: lõpetage dieedid! Pika elu saladus peitub hoopis milleski muus, Postimees, 12. veebruar 2026

Kategooria:Itaalia teadlased
Kategooria:Sündinud 1928