Koera süda

"Koera süda" on vene kirjaniku Mihhail Bulgakovi novell. See on terav satiir bolševismist, mille Bulgakov kirjutas 1925. aastal uue majanduspoliitika kõrgajal, perioodil, mil kommunism Nõukogude Liidus tundus leevenevat. Novelli on üldiselt tõlgendatud kui allegooriat kommunistlikust revolutsioonist ja "revolutsiooni ekslikust katsest inimkonda radikaalselt muuta". Teose avaldamine oli Nõukogude Liidus esmalt keelatud, kuid see ringles samizdatis ringi kuni see 1987. aastal ametlikult avaldati. Sellest tehti Venemaal kohe ka filmiversioon, mis linastus 1988. aasta lõpus ning sai laialdast kiitust ja tõi palju lugejaid Bulgakovi originaalteosele. Sellest alates on novellist saanud Venemaal kultuuriline fenomen, millest teavad ja arutlevad inimesed "koolilastest poliitikuteni". Teose põhjal on valminud vene- ja itaaliakeelne filmiversioon ning ingliskeelne etendus ja ooper.

 Taust 
1925. aastal lükati raamatu avaldamine tagasi osaliselt tollase partei juhtiva ametniku Lev Kamenevi mõju tõttu. Bulgakov kirjutas seejärel 1926. aastal Moskva Kunstiteatri jaoks sama loo põhjal näidendi. Kuid näidend tühistati pärast seda, kui salapolitsei ehk OGPU konfiskeeris käsikirja ja selle koopiad. Käsikirja tagasisaamiseks sekkus lõpuks Maksim Gorki. 

Novell ilmus ametlikus trükis Nõukogude Liidus alles 1987. aastal, enam kui 60 aastat pärast selle valmimist; enne seda paljundati seda samizdati teel. 1968. aastal avaldas kirjastus Harvill Press teose ingliskeelse versiooni, mille tõlkis Michael Glenny.

Üks professor Preobraženski tegelaskuju võimalik prototüüp on vene kirurg Serge Voronoff, kes oli tuntud oma eksperimentide poolest, mille käigus ta siirdas inimestele loomade munandeid ja kilpnäärmeid, kuigi oli ka teisi, kes tegid sarnast tööd.Tatiana Bateneva. In the quest for longevity humans are ready to become relatives with any animals Archived 2007-09-28 at the Wayback Machine (in Russian) Teine võimalik prototüüp on professor Vasily Preobraženski, kes oli Peterburi sünnitusabi ja günekoloogia instituudi juht ajal kui novell kirjutati. Tema esimene teaduslik artikkel käsitles munasarjade siirdamist meestele. Sarnaselt fiktiivsele professorile, "ei meeldinud talle proletariaadid" ning arvatavasti seetõttu saadeti ta Arhangelskisse, kus ta oma tööd jätkas, sealhulgas munasarjade siirdamist, mis kuulujuttude järgi tõid kaasa lühiajalise noorendava mõju."140 лет со дня рождения профессора Василия Васильевича Преображенского".  In: Юбилейные и памятные даты медицины и здравоохранения Архангельской области на 2014 год, Том II, Архангельск, pp. 22–32. 2014 www.google.com/url?q=http://www.nsmu.ru/university/museum/1429__2014_2%2520.pdf&sa=U&ved=0ahUKEwis6MfJkuDbAhWGInwKHRN8BMA4KBAWCCAwCQ&usg=AOvVaw15HK3nFXam5he86dc4Jgxq

 Süžee 
pisi|"Catching Stray Dogs" ("Hulkuvate koerte püüdmine"), Boriss Kustodijevi maal 1920. aastatest 
1924. aastal Moskvas leiab kokk ühel talvepäeval prügikastist toitu otsiva hulkuva koera, kellele ta kuuma vett peale kallab. Ukseavas hüljatult lamades ootab koer enesehaletsuses oma lõppu. Tema üllatuseks ilmub edukas kirurg Filipp Filippovitš Preobraženski ja pakub koerale tükikese vorsti. Ülirõõmus koer järgneb Filippile tema korterisse, kus koer saab endale nimeks Šarik (eesti k. tähendab "väikest palli"). Koer leiab, et see on irooniline, kuna tema meelest sobib nimi Šarik pigem hellitatud paksule koerale. 

Majas tutvub Šarik doktor Preobraženski majapidamisega, kuhu kuuluvad doktor Ivan Arnoldovitš Bormental (professori õpilane ja protežee) ja kaks teenijannat Zinaida Prokofjevna Bunina ja Darja Petrovna Ivanova. Hoolimata professori avalikust kommunismivastasest ideoloogiast, muudab tema pidev NLKP juhtkonna ravimine ta puutumatuks. Selle tulemusena keeldub ta oma seitsmetoalist korterit väiksemaks muutmast ja kohtleb Švonderi juhitud eluasemekomitees olevaid bolševikke avalikult põlgusega. Uuest peremehest mõjutatuna võtab Šarik kergesti omaks "härrasmehe koera" rolli.

Mõne päeva pärast hakkab üks teenijatest Šarikut Moskvas jalutuskäikudele viima. Uues kaelarihmas uhkeldav Šarik ei lase end mööduva hulkuva koera pilgetest häirida. Šariku tervise paranedes avaldab professor lõpuks oma tegelikud kavatsused koeraga. Kui Filippi laborit valmis sätitakse, lukustab ta Šariku vannituppa.
pisi|Šarik toibub operatsioonist 2015. aasta lavastuses
Kui vihane Šarik plaanib taas Filippi öökulli topist hävitada, avaneb uks ning ta tiritakse kaelast kinni laborisse. Seal antakse talle rahustit ja operatsioon algab. Bormentali abiga teostab professor Šariku peal koljupuurimist ning siirdab talle inimese hüpofüüsi. Samuti avatakse Šariku ülakeha ja talle siirdatakse inimese munandid. Elundid on saadud Klim Grigorevitš Tšugunkinilt, kes tapeti kakluse käigus ja oli varas, alkohoolik ja kiusaja. Korduvad adrenaliinisüstid hoiavad ära koera operatsioonilaual suremise.

Siinkohal liigub loo jutustamine Šariku vaatepunktist Bormentali omale, tuginedes tema märkmetele juhtumi kohta. Lõpuks jutustatakse kogu lugu ka kolmanda isiku vaatepunktist.

Operatsioonijärgsete nädalate jooksul on kogu majapidamine šokeeritud, kuna Šarik hakkab moonduma uskumatult lohakaks ja esialgu primitiivseks inimeseks. Pärast liidu sõlmimist Švondriga antakse endisele koerale dokumendid absurdse nime "Poligraf Poligrafovitš Šarikov" all. Preobraženski tahtis valida nime oma õigeusu kalendrist, kuid selle asemel valis Šarik hoopis nime. "Poligraf" on vene keeles mitme trükikunsti ja -tehnoloogiaga seotud sõna tüvi.

Selle tagajärjel üritavad professor ja Bormental kannatlikult õpetada Šarikovile elementaarseid käitumisreegleid. Selle asemel narrib Šarikov neid tsaari ajastu jäänukiteks ja väidab, et parem on käituda "loomulikult". Šarik ropendab naiste ees, keeldub habet ajamast, kannab pesemata riideid ja sööb räpaselt.

Samal ajal muudab Šarikov professori elu järk-järgult elavaks põrguks. Ühel päeval kassi taga ajades keerab ta kogemata kraani lahti. Kuna vannitoa uks on lukus ja Šarikov ei suuda seda avada, ujutab vesi kogu korteri üle. Hiljem tabatakse ta ühe teenijanna seksuaalse väärkohtlemise katselt. Raevust lööb Bormental Šarikovi korduvalt ja käseb tal vabandada. Vihane Šarikov lahkub korterist ja jääb kadunuks mitmeks päevaks.

Hiljem palub Bormental professorilt luba Šarikovile arseeni manustada ja ta tappa ning kutsub teda "koera südamega meheks". Professor on ehmunud ja käsib Bormentalil "koera mitte laimata". Ta selgitab, et kõik Šarikovi vead on tingitud nendest inimkeha osadest, mis pärinesid kodutult bolševismi pooldavalt alkohoolikult . Seejärel teeb Bormental ettepaneku operatsioon uuesti teha ja kasutada seekord geeniuse kehaosasid. Professor jällegi keeldub ning selgitab, et operatsiooni mõte oli edendada inimrassi. Professor loobub oma varasematest veendumustest ja tunnistab, et igal maanaisel on võimalik sünnitada geenius ja seetõttu on eugeenika ajaraiskamine. Kokkuvõttes keeldub professor Šarikovi tapmisest või operatsiooni uuesti tegemisest, mis võib kergesti põhjustada ka tema surma.

Šarikov naaseb koju ning selgitab, et Nõukogude valitsus pakkus talle tööd. Nüüd ta veedab oma tööpäevi hulkuvate kasside püüdmise ja kägistamisega. Ta ütleb, et partei teeb neist töölisklassi jaoks odavaid karusnahast kasukaid. Varsti toob Šarikov koju naissoost töökaaslase, keda ta tutvustab professorile oma vabaabielu abikaasana.

Selle asemel, et Šarikovi nõudmiste kohaselt neile eraldi tuba anda, kutsub professor naise kõrvale ja selgitab talle, et Šarikov on laborieksperimendi kohutavalt ebaõnnestunud tulemus. Naisele oli varem öeldud, et Šarikov sai vigastada, võideldes admiral Aleksandr Koltšakiga Siberis Valge armee vastu. Tõde teada saades lahkub ta pisarais korterist. Vihast raevunud Šarikov vannub, et laseb naise vallandada. Bormental peksab Šarikovi taas läbi ja sunnib teda lubama, et ta midagi sellist ei tee.

Järgneval päeval saabub kõrge parteiametnik ja professor Preobraženski patsient ja hea sõber Pjotr Aleksandrovitš ning teatab professorile, et Šarikov on ta salapolitseile ehk tšekaale üles andnud. Parteiametnik selgitab, et temaga ei juhtu midagi, kuna valitsus ei usalda Šarikovi ning seejärel lahkub. Kui Šarikov tagasi tuleb, käsevad professor ja Bormental tal korterist lõplikult lahkuda. Šarikov keeldub ja võtab selle asemel revolvri välja. Raevunud professor ja Bormental hüppavad talle kallale.

Sel ööl valitseb korteris õõvastav vaikus ning tuled jäävad pärast magamaminekut mitmeks tunniks põlema. Järgnevatel päevadel professor ja Bormental näevad rohkem puhanud välja kui enne Šarikovi tulekut. Lõpuks saabub politsei, keda saadab rahulolev Švonder.

Kodu läbiotsimisel nõuavad nad professorilt ja Bormentalilt Šarikovi väljatoomist, ähvardades kohese vahistamisega. Hirmutamatult käsib professor Bormentalil kutsuda Šarikovi, kes muutub tagasi koeraks. Professor nimetab muutust loomulikuks nähtuseks, kuid lugejale on ilmne, et tema ja Bormental on teinud Šarikovile uue operatsiooni. Rabatud Švonder järgneb seepeale lahkuvale politseile.

Taas täielikult koeraks muutunud Šarik jätkab rõõmsalt härrasmehe koera rollis. Siiski raamatu lõpus kirjeldab ta, kuidas professor toob koju inimaju ja eemaldab sellest hüpofüüsi. See näitab, et Šarikul on säilinud mingid mälestused oma elust inimesena või siis viitab professori kavatsusele uuesti sarnane eksperiment läbi viia.

 Teemad 
Novelli tõlgendati nii bolševismi satiirina kui ka eugeenika kriitikana.New York Times review Stage: Heart of a Dog, 1988-02-01.Bulgakov's biography at SovLit.net. Üks levinud tõlgendus on, et Bulgakov püüdis näidata kõiki süsteemi vastuolusid, milles koera intelligentsusega mees Šarikov võis saada oluliseks osaks. J.A.E. Curtisi sõnul nähti Šarikut "tõrjuva proletaarlase kehastusena" ning professor tähistas "hüperboolset nägemust kodanlikust unistusest".

Nimed on loos olulisel kohal. Preobraženski nimi on tuletatud venekeelsest sõnast, mis tähendab "muutumist". "Šarik" on Venemaal tavapärane koeranimi, mis tähendab "väikest palli".

Nimi ja isanimi "Poligraf Poligrafovitš" kajastab vene kirjanduses levinud asjatute topeltnimede traditsiooni, mis viitab tagasi Nikolai Gogoli tegelastele Akakii Akakievitšile teoses "Sinel" ja Pifagor Pifagorovitšile teoses "The Carriage" ("Vagun"). Nimi on samuti satiiriline viide uute nimede andmise tavadele Nõukogude Liidus. Siiski valiti nimi vene traditsiooni järgi "kalendri alusel", kus Poligrafi nimepäev on 4. märtsil. Nimel Poligraf on palju võimalikke tähendusi, sealhulgas seoses kalendrite printimise protsessiga.

Alkohoolikust ja hulkurist inimimplantaatide doonori nimi on Tšugunkin ("tšugun" ehk malm), mida võib näha kui Stalini nime paroodiana ("stal" ehk teras).

 Teose adaptatsioonid 

 Mängufilm 
Lugu filmiti itaalia keeles 1976. aasta itaalia-saksa komöödiafilmis "Cuorde di cane", kus Preobraženskit mängis Max von Sydow.

1988. aastal valmis Vladimir Bortko samanimeline Nõukogude film (seepiatoonides). Mitmed filmistseenid on filmitud ebatavaliselt madalast koera vaatepunktist. 

 Sõnalavastus 
2024. aasta märtsis lavastati "Koera süda" Leeds Ülikoolis, mille lavastajaks oli James Ahearne ja Matthew Beaumont."Stage@leeds". Archived from the original on 2012-03-21. Retrieved 2011-03-11.

 Muusikal 
Austraalias loodi uus muusikaline adaptatsioon "Koera süda" teosest mis esietendus 2013. aasta mais. Selle autor on Jim McGrath, helilooja Marc Robertson ja lavastaja Nick Byrne."heartofadogthemusical.com". Retrieved 27 July 2015.

 Ooper 
William Bergsma koomiline ooper "The Murder of Comrade Sharik" (1973) põhineb Bulgakovi novelli süžeel.

2007. aastal esietendus Guerilla Operas Rudolf Rojahni ooper „Koera süda“, mille lavastas Sally Stunkel. 2010. aastal lavastas teise lavastuse Copeland Woodruff."Heart of a Dog". guerillaopera.org. Archived from the original on 2017-09-22. Retrieved 2017-09-21.

2010. aastal esietendus Hollandi ooperiteatris ooper „Koera süda“, mille muusika kirjutas Aleksander Raskatov ja lavastas Simon McBurney."2009–2010 Calendar: The Amsterdam Music Theatre". Opéra de Lyon esitas selle uuesti 2014. aasta jaanuaris.

 Viited 

Kategooria:Vene kirjandus
Kategooria:Jutustused
Kategooria:Kirjandus
Kategooria:1925. aasta kirjandusteosed