Passiivne informatsioon

Passiivne informatsioon (ing k passive information, information encoutering) on teave, mis jõuab inimeseni juhuslikult, ilma teadliku ja tahtliku otsimiseta.Savolainen, R. (2016). Elaborating the conceptual space of information-seeking phenomena. Information Research: An International Electronic Journal, 21(3), n3. Näiteks võib uudiste kuulamise-vaatamise ajal toimuda passiivne info hankimine ilma tahtliku otsimiseta, samuti võib veebilehtede sirvimise käigus juhuslikult leitud info sobida mõne probleemi lahendamiseks. Passiivne informatsioon on loomulik osa igapäevasest infokäitumisest ning passiivsed info omandamise viisid kujundavad inimese arusaamu ja otsuseid ka siis, kui ta ei algata teadlikku infootsingut.

Mõistet kasutatakse peamiselt infokäitumise uurimustes, et eristada juhuslikku informatsiooni omandamist teadlikust ja aktiivsest infootsingust.

 Passiivse informatsiooni tüübid 
Informatsiooni otsimine ei ole ainult teadlik ja sihipärane tegevus, vaid suurem osa teadmisi omandatakse passiivselt, elades, suheldes ja märgates ümbritsevat maailma.

Põhiliselt saadakse passiivset informatsiooni kahte tüüpi tegevuse käigus juhuslikult avastades (juhuslik info, mida inimene märkab veebilehti sirvides, uudiseid lugedes või sotsiaalmeedias) või teavitustega – info saadetakse inimesele nt e-kirja, soovituse või sihitud reklaami näol.

 Mõiste päritolu 
Passiivse informatsiooni mõiste on välja arenenud infokäitumise uurimustest. See on kujunenud vastukaaluks mudelitele, mis käsitlesid infotarbimist ainult aktiivse otsingu kaudu. Varasemad infoteaduse mudelid keskendusid sellele, kuidas inimesed teavet otsivad, kuid 1990. aastatest on kasvanud huvi juhusliku informatsiooni omandamise vastu ning uurijad hakkasid rõhutama, et suur osa infost jõuab inimesteni just juhusliku kokkupuute kaudu mitte üksnes teadliku otsingu tulemusel.

 Erinevad passiivse informatsiooni käsitlused 
Kuigi oma sisult on passiivse informatsiooni käsitlused sarnased ja kirjeldavad viise, kuidas infot juhuslikult konkreetsetes olukordades saadakse, on seda uurijate poolt erinevalt iseloomustatud. Mõningad mõiste käsitlused:

 Reijo Savolainen – 2016. a uurimuses tõstab autor esile kaks mõistet: passiivne jälgimine ja teabe juhuslik omandamine. Passiivsele jälgimisele on tema sõnul iseloomulik, et teabe olulisust mõistetakse alles siis, kui see kohale jõuab – inimesel puudub tungiv vajadus pingutada konkreetse teema kohta käiva teabe leidmise nimel, pigem on ta rahul sellega, et püüab infot möödaminnes. Teabe juhuslik omandamine on teabe avastamine rutiinse tegevuse käigus või siis juhuslikult, kui ühe teema otsimisel leitakse info teise teema kohta.
 Pamela J. McKenzie – 2002. a uurimuses toob autor esile mõisted passiivne tähelepanu ja juhuslik info kokkupuude. Passiivne tähelepanu on tema sõnul kokkupuude informatsiooniga ilma teadliku kavatsuseta seda otsida (nt. uudiste kuulmine, pealkirjade märkamine, teabe juhuslik nägemine). Juhuslik infoga kokkupuutumine viitab autori sõnul juhuslikule olukorrale, kus märgatakse kasulikku infot olles samal ajal keskendunud hoopis muule tegevusele.
 Marcia J. Bates – 2002. a uurimuses kasutab autor väljendit passiivne info imamine. Tema hinnangul võib kuni 80% inimeste teadmistest tulla lihtsalt teadlikust kohalolekust ja keskkonna jälgimisest.Bates, M. J. (2002). Toward an integrated model of information seeking and searching. The New Review of Information Behaviour Research, 3(1), 1-15

 Võrdlus: aktiivne vs passiivne informatsioon 
Erinevus seisneb selles, kas inimene tegutseb info saamiseks või ta lihtsalt võtab infot vastu.

Aktiivne infootsing on eesmärgipärane info otsimine, mille käigus kasutajad soovivad leida detailset ja mitmest vaatenurgast kajastatud informatsiooni ning nad soovivad, et teave oleks selge ja hõlpsasti tarbitav.Wilson, T. D. 2000. Human information behavior. Informing Science 3, 2, 49–55. Aktiivse otsimise peamised tegevused on teabe tuvastamine, valimine, leidmine ja sellele juurdepääs.

Passiivne info hankimine on planeerimata ja juhuslik ning toimub sageli siis, kui inimesed veedavad aega digiseadmetes (näiteks sotsiaalmeedia, uudised, reklaamid), suhtlevad otse teiste inimestega või saavad teistelt teavet.

Tabel võrdluse näitlikustamiseks:
AspektPassiivne informatsioonAktiivne informatsioonSaamise  viisJuhuslik kokkupuude – teave, mis jõuab inimeseni ilma teadliku otsimisetaTeadlik otsing – tegevus, mille eesmärk on konkreetse info leidmineKasutaja  rollVastuvõtjaOtsijaNäideNäen juhuslikult uudist/postitust kliimamuutuse kohta FacebookisOtsin infot kliimamuutuse kohta

 Passiivse info võimalik mõju 
Passiivsel infovastuvõtul on oluline mõju inimese otsustele, hoiakutele ja emotsionaalsele seisundile. Näiteks sotsiaalmeedia kaudu on passiivsel infol eriti suur mõju noorte hinnangutele ja enesevõrdlusele.

Mitmed uuringud näitavad, et see mõju võib olla nii kasulik kui ka probleemne.
Positiivne mõju ja selgitusNegatiivne mõju ja selgitusKognitiivne rikastumine – taustal õppimine, olukorrateadlikkus, uute teemade avastamine.Info üleküllus – liigne info võib mõjutada otsustusvõimet ja  tähelepanu.Sotsiaalne ühendatus – passiivne sotsiaalmeedia kasutamine võib teatud tingimustel aidata kasutajatel hoida suhet oma tutvusringkonnaga.Valeinfo levik – passiivselt omandatud info sisu ei kontrollita kriitiliselt.Kiiremad otsused – info saamine õigel ajal (nt uudised, ohuteated jne).Psühholoogiline mõju – sotsiaalmeedia passiivne kasutamine võib suurendada ärevust ja kadedust

 Vaata ka 

 Aktiivne informatsioon
 Infokäitumine
 Juhuslik info
 Passiivne meediatarbimine

 Kasutatud allikad 

Kategooria:Teabehaldus
Kategooria:Infoteadus
Kategooria:Infotehnoloogia
Kategooria:Kognitiivne psühholoogia
Kategooria:Kommunikatsioon