Eesti müts

Eesti müts (ka “tanumüts”, “harimüts”) on varrastel kootud tütarlaste ja naiste müts. Mütse kanti Eestis 1930. aastatel. Pärast teist maailmasõda muutus Eesti müts väliseestlaste seas oluliseks identiteedikandjaks. Eesti mütsi mitmekülgne kogu asub ERMi Heimtali muuseumis. 

 Kuju, mustrid ja värvid 
Eesti müts koosneb kolmest osast: esipaneel, kukal ja krae. Esipaneel katab kõrvu ja pealage, lapik kuklaosa pea tagumist poolt ning kraeosa kaela. Mütsi kuju on inspireeritud kabimütsist. Kabimüts on kõval pappalusel siidkattega kabjakujuline naiste müts, mida kanti Lääne-Eestis ja Saaremaal kuni 19. sajandi lõpuni. Eesti mütsi kukalt ääristab mütsihari, mis imiteerib kabimütsi vormi. Kraeosa on kootud soonikus. Kraeosa sees olevatest augukestest jookseb läbi mütsinöör, millega müts lõua alla kinni seotakse. Mütsinööriks on näpunöör ehk sõrmede peal lõngast punutud ilupael.  

Eesti mütsi mustrid on inspireeritud kirivöö mustritest. Enamasti on mütsid mitmevärvilised ja kirevad. Kirivöö mustrid ja nende variatsioonid asetsevad mütsi esipaneelil, kaunistades kõrvadel ja pealael olevat ala. Kirivöö mustri üks motiiv asetseb harilikult ka mütsi kuklas. 

 Eesti müts välismaal 
Eestis said mütsid populaarseks teise maailmasõja eel. Kootud mütsid võeti 1940. aastatel välismaale põgenedes kaasa. Väliseestlased väärtustasid kodumaalt kaasa võetud pärandit ning hoidsid võõrsil olles Eesti mütsi traditsiooni elus, näiteks kandsid selliseid mütse paljud Stockholmi eesti algkooli õpilased. Eesti müts on kajastunud väliseesti käsitööajakirjades, kus leidub ka kudumisjuhendeid. 

 Eesti mütsi tõlgendus tänapäevases disainis 
Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas vilistlane Marite Rikkas uuris Eesti mütsi lõputöö raames ning disainis Eesti mütsist inspireeritud kollektsiooni “HARIKIRI”. Rikkas kujundas omanäolised ja ainulaadsed mütsid, töötles välja lõiked ning värvis lõngad. Disainiprotsessi raames kohandas ta Eesti mütsi lõike silmuskudumismasinal kootavaks. Rikkase mütsid on isikupärased selle poolest, et mütsi ääri katavad sakilised servad. Kirivöö mustri asemel lõi Rikkas oma mustri, kuhu kuuluvad motiivid lindudest ja marjadest. Linnumotiivid ammutas ta raamatust “Muhu linnud”. Mütsidel olevad linnud sümboliseerivad mustri autori jaoks kergust, mängulisust ja vabadust ning ümbritsevad kandjat mõttelise linnulauluga. 

 Viited 

Kategooria:Peakatted
Kategooria:Eesti rahvakultuur