Infokorratus

Infokorratus (inglise keeles information disorder) on mõiste, mida kasutatakse, kirjeldamaks olukorda, kus informatsioon on moonutatud, väär või tahtlikult kahjustav. See hõlmab valeinformatsiooni (mis-information), desinformatsiooni (dis-information) ja kuriinfot (mal-information). Infokorratuse eestikeelset mõistet on juurutanud infokorratuse mõistete töörühm, kelle eesmärk oli läbi töötada, defineerida ning sõnastada selle valdkonnaga seotud mõisteid.

Ülemaailmselt on infokorratus saanud oluliseks riskiteguriks: "Maailma riskiaruanne 2024" (ingl k Global Risks Report 2024) kategoriseerib vale- ja desinformatsiooni kui suurima globaalse riski järgneva kahe aasta jooksul ning ühe viiest olulisemast riskist järgneva kümne aasta perspektiivis.

 Kolm infokorratuse tüüpi 
Infokorratus liigitatakse kolmeks tüübiks:
 Desinformatsioon (dis-information) – tahtlikult väär ja eksitav teave, mille eesmärgiks on kahjustada ühte konkreetset isikut, sotsiaalset gruppi, organisatsiooni või riiki (nt manipuleeritud või fabritseeritud sisu).
 Väärinfo (mis-information) – väär ehk vale või eksitav teave, mille levitamine ei ole pahatahtlik, vaid toimub tahtmatult (nt ekslikult jagatud kuulujutud).
 Kuriinfo (mal-information) – õige ning tegelikkusele vastav info, mida kasutatakse sihilikult konkreetse isiku, sotsiaalse grupi, organisatsiooni või riigi kahjustamiseks (nt privaatsuse rikkumine, andmelekked, vihakõne).

 Infokorratuse kolm faasi 

Infokorratuse tekitamisel on võimalik eristada kolme faasi: loomine, tootmine, levitamine. Loomise faas hõlmab levitatava sõnumi algset kavandamist ja koostamist, tootmise faas tähendab levitatava sõnumi vormimist tarbitavaks meediatooteks (nt artikliks, postituseks, videoks jms), levitamise faas tähendab nii sõnumi avalikuks tegemist kui ka selle sotsiaalmeedias või muudes kasutatavates meedia kanalites jagamist. Neid faase võib käsitleda tsükliliselt, s.t pärast levitamist võib sõnumi reprodutseerida ja taas levitada uues kontekstis või uue eesmärgiga

Koroonapandeemia ajal toimunud vale- ja eksitava teabe levik sotsiaalmeedia platvormidel näitab selgelt, kuidas infokorratuse kolm faasi praktikas toimivad. Loomise faasis said sisuloojateks mitte ainult ametlikud institutsioonid, vaid ka üksikisikud ja botivõrgustikud, kes valeväiteid genereerisid näiteks haiguse päritolu või ravi kohta. Tootmise faasis vormiti see algne sisu jagatavaks ja atraktiivseks meediatooteks (nt meemid, videod, blogipostitused, „uudised“), mis tekitas tugevaid emotsioone ja suurendas jagatavust. Levitamise faasis aitasid sotsiaalmeediaplatvormide algoritmid ning kasutajate jagamiskäitumine kaasa valeinfo kiirele ja globaalsele levikule, muutes selle jälgimise ja tõrjumise keeruliseks. Lisaks võimaldas digitaalne keskkond samade sõnumite taaskasutamist ja uues kontekstis levitamist, mis pikendas nende mõju.

 Infokorratuse kolm elementi 
Infokorratuses mängivad rolli kolm eristuvat elementi: agent, sõnum ja tõlgendaja. Agent on sõnumi looja, tootja ja/või levitaja ning seega seotud kõigi kolme infokorratuses eristatava faasiga. Agendid võivad olla nii ametlikud (nt meediaväljaanded, valitsused) kui ka mitteametlikud (kodanikud, trollid, botid). Oluline on nende motivatsioon (poliitiline, rahaline, sotsiaalne, psühholoogiline) ja organiseeritus. Sõnum koosneb nii teabe sisust, vormist kui ka omadustest (täpsus, kestvus, seaduslikkus, sihtrühm). Agent võib sõnumit levitada näost näkku suhtlusel (nt kuulujutud, avalikud kõned jm), tekstiliselt (nt ajaleheartiklid) või multimeedia vahendusel (nt pildid, videod, audio). Tõlgendaja (interpreter) on sihtrühm või publik, kes sõnumi vastu võtab, tõlgendab ja otsustab, kas seda edasi jagada, heaks kiita või tagasi lükata. Tõlgendajat võivad mõjutada tema sotsio-kultuurilised eripärad, poliitilised vaated ning isiklikud kogemused.

Koroonapandeemia ajal mängisid infokorratuse levikus olulist rolli kõik kolm elementi. Agendiks olid pahatahtlikud tegutsejad ja automatiseeritud botivõrgustikud, kes levitasid valeväiteid ja vandenõuteooriaid. Sõnumid varieerusid keerukatest vandenõudest ja pseudoteaduslikest väidetest kuni emotsionaalselt laetud meemide ja manipulatiivsete pealkirjadeni, mis suurendasid nende jagatavust. Tõlgendajad ehk sotsiaalmeedia kasutajad mõjutasid valeinfo levikut oma jagamis- ja tõlgendamiskäitumise kaudu, sageli usaldades emotsionaalselt mõjuvaid või autoriteetsetena näivaid allikaid. See dünaamika võimaldas vale- ja eksitaval teabel kiiresti levida ning ühiskondlikku usaldust õõnestada.

 Infokorratuse näiteid 
Kolm nimetatud infokorratuse osa (desinformatsioon, väärinfo, kuriinfo) avaldusid 2017. aasta Prantsusmaa presidendi valimise raames: 
 Desinformatsioon – võltsitud uudised Macroni väidetavate seoste kohta Saudi Araabiaga ja väärad väited välismaiste arvelduskontode olemasolu kohta.
 Väärinfo – sotsiaalmeedias jagati ekslikke kuulujutte seoses Champs-Élysées’ rünnakuga.
 Kuriinfo – Macroni e-kirjade leke enne valimiste teist vooru, mis oli küll tõene, kuid avalikustati eesmärgiga kahjustada tema kampaaniat.

Lisaks on infokorratus mänginud olulist rolli mitmes hiljutistes ülemaailmsetes kriisides ja sündmustes. Näiteks koroonapandeemia ajal levis ulatuslikult väärinfot tervisealaste soovituste ja vaktsiinide kohta, 2020. aastal häkiti Euroopa Ravimiametit ning avalikustati manipuleeritud vaktsiiniandmed, 2021. aastal aitas vandenõuteooriate levik kaasa Kapitooliumi ründamisele Ameerika Ühendriikides. 

 Infokorratuse mõju 
Infokorratus võib õõnestada demokraatiat, suurendada polariseerumist ja kahjustada usaldust meedia ja institutsioonide vastu. Probleemi lahendamine nõuab mitte ainult valeinfo parandamist, vaid ka sotsiaalsete ja psühholoogiliste tegurite mõistmist, mis soodustavad väärinfo levikut ja vastuvõttu.

Digiajastul on sotsiaalmeediaplatvormid andnud informatsioonile suure mõju, kujundades inimeste arvamusi ja hoiakuid ühiskonna eri tasanditel. Vale või eksitava teabe levik, eriti koroonapandeemia ja Venemaa-Ukraina sõja ajal, on toonud esile selle psühholoogilise mõju ja seose kognitiivse sõjapidamisega (ingl k cognitive warfare), mille eesmärk on ühiskonna destabiliseerimine ja avaliku arvamuse mõjutamine. See saavutatakse olemasolevate lõhede võimendamise, usalduse õõnestamise ja polariseerivate teemade õhutamise kaudu, milles infokorratus olulist rolli mängib. Infokorratuse kiirele levikut lihtsustab ning selle jälgimist raskendab interneti ja sotsiaalmeedia visuaalne jõud. Neis leiduvad meemid mõjutavad tugevalt emotsioone, lihtsustavad keerulisi teemasid ja kujundavad väärtushinnanguid. Nii saavad neist mõjusad tööriistad poliitiliste eesmärkide edendamiseks ja ühiskondlike pingete võimendamiseks.

 Vaata ka 
 Desinformatsioon
 Valeinformatsioon
 Kuriinfo
 Valeuudis
 Infosõda
 Psühhosõda
 Infovastupidavus
 Meediapädevus

 Viited 

Kategooria:Infoteadus