Elfriede Saks

Elfriede Saks (sünninimi Elfriede Kingo; esimeses abielus Elfriede Piip; 2. märts (vkj 18. veebruar) 1912 Viljandi – 5. juuli 1994 Tallinn) oli eesti meditsiiniõde ja Eesti NSV kohaliku võimu tegelane, NSVL Ülemnõukogu rahvasaadik ja aastatel 1953–1955 Viljandi linnajuht, olles seejuures esimene naine selles ametis.

 Haridus ja varasem elukäik 
Ta sündis vabrikutöölise peres. Lõpetas 1932. aastal Viljandi Linna Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1935–1936 õppis ta Tartu Ülikoolis arstiteadust, kuid ülikool jäi lõpetamata. 1936. aastal lõpetas ta Tartus halastajaõdede kooli.

1940. aastal töötas Piip Järva-Jaanis emade ja laste nõuandlas. Juunipöörde järel tegi Piip uute võimudega aktiivset koostööd. Sama aasta juulis võeti ta EKP liikmeks. Augusti lõpus toimunud Viljandi linnavalitsuse koosolekul valiti ta Viljandi linnahaigla haavaosakonna halastajaõeks.

 Viljandimaa täitevkomitee esimehena 
1941. aasta algas Eestis mitme uue suure kampaaniaga. 12. jaanuaril toimusid valimised NSV Liidu Ülemnõukogusse. Selle tarvis moodustatud Viljandi linnaringkonnas valiti Elfriede Piip Rahvuste Nõukogu saadikuks (saadikumandaat lõppes 1946. aastal). 17. jaanuaril ilmus Eesti NSV ajutise Ülemnõukogu Presiidiumi otsus, mille kohaselt moodustati kohalike nõukogude täitevkomiteed. Üritust korraldati siiski suhteliselt vaikselt, kuna täitevkomiteed  moodustati nõukogudeta, mida nad pidid esindama. Viljandi Maakonna TSN Täitevkomitee esimeheks määrati Piip.

19. juunil 1941 purustati Viljandis linna ja maakonna täitevkomitee juhtide algatusel Vabadussõjas langenute mälestussammas. Hävitustöö algatajateks ja põhiorganiseerijateks olid Vladimir Laante, Elfriede Piip ja Mihkel Link.

22. juunil algas sõda Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel. Maakonna täitevkomitee eriotsusega tehti teatavaks, et Viljandi maakonnas on sõjaseisukord. 3. juulil  hakati Piibu korraldusel kaevama ümber Viljandi kaitsekraave (maakonna täitevkomitee avaldas vastava otsuse, milles tehti teatavaks, et kõik Viljandi linna ja lähivaldade 14–55-aastased kodanikud on kohustatud 4. juulil kell 4 hommikul koos vajalike tööriistadega kindlustustöödele ilmuma).

Viljandi hävituspataljoni formeerimist alustati 27. juunil. Komandöriks määrati kapten Mihhail Pasternak. Pataljoni sanitaarala hakkas korraldama Elfriede Piip. 7. juulil arutati juba evakueerimise küsimusi, kuid päev hiljem vallutas üks Saksa motoriseeritud eelüksus Viljandi ühepäevase lahinguga. Hävituspataljoni allüksused taandusid Võhma lähedale, kust nad järgmisel päeval Põltsamaale, hiljem Roosna-Allikule liikusid. Pataljon tegutses juulis-augustis, seejärel saadeti laiali.

Piip evakueeriti Nõukogude Liidu tagalasse, kus ta töötas muuhulgas ambulatooriumi juhatajana Uljanovski oblastis. Ta pälvis kaks medalit osavõtu eest hävituspataljonis ja töö eest tagalas.

Pärast Viljandi hõivamist Punaarmee üksuste poolt 23. septembril 1944 määrati Elfriede Piip taas Viljandimaa TSN Täitevkomitee esimeheks. Sellese ametisse jäi ta septembrini 1945.

 Sõjajärgsed aastad 
Aastatel 1945–1951 oli ta Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi Vabariikliku Viljandi Meditsiinilise Keskkooli direktor. 

1947. aastal oli Saks ühtlasi Eesti NSV Ülemkohtu rahvakaasistuja.

Pärast koolidirektori ametist vabastamist töötas ta taas meditsiiniõena Viljandi haiglas (1951–1953).

 Viljandi linnajuhina 
6. märtsil 1953 toimus Viljandi Linna Töörahva Saadikute Nõukogu istungjärk, kus Elfriede Saks valiti Viljandi Linna TSN Täitevkomitee esimeheks. 1954. aastal sai ta partei poolt noomituse poliitilise joone moonutamise ja poliitilise mittevalvsuse eest. Vabastati ametist 10. märtsil 1955. 

Tema tegevusest linnajuhina on vähe teada. Hilisem linnapea Heiki Raudla on oma raekojaraamatus märkinud, et Saks oli 1954. aastal soovinud likvideerida Viljandi vana kalmistu, sest tema unistus oli muuta see noortepargiks.

Maalikunstnik Juhan Muksi lese Aita Muksi sõnul oli Saks Viljandi raekojas rippunud pannoo "Viljandi vaade" rullikeeratuna kütja kätte andnud ja käskinud ahju ajada. Õnneks oli kütja enne pilti vaadanud ja taibanud seda säästa.

 Pärast linnajuhi ametist vabastamist 
Pärast linna täitevkomitee esimehe ametist vabastamist töötas ta taas meditsiiniõena Viljandi haiglas (1955–1957). Ühtlasi oli ta ka haigla parteisekretär.

Saks lahkus Viljandist 1957. aastal ja töötas Tallinna luutuberkuloosi haiglas. Hiljem oli ta personaalpensionär.

Ta suri 1994. aastal Tallinnas ja maeti Liiva kalmistule. Samale hauaplatsile on maetud ka tema vanemad, abikaasa ja kaks last.

 Isiklikku 
Ta oli abielus 1933. aastast August Piibuga ja 1942. aastast Otto Saksaga (eluaastad 1916–1976). Kahest abielust sündis kokku 3 last.

Tema isa Johan Kingo (1884–1965) arreteeriti osalemise tõttu 1924. aasta 1. detsembri mässus ja mõisteti neljaks aastaks vangi.

Juulis 1937 valiti Elfriede Piip Pärnu rannas Päikese Kuningannaks.

 Viited 

 Välislingid 
Foto (1981). ajapaik.ee

Kategooria:NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud
Kategooria:Viljandi maakonna täitevkomitee esimehed
Kategooria:Viljandi linna täitevkomitee esimehed
Kategooria:Eesti NSV hävituspataljonlased
Kategooria:Liiva kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1912
Kategooria:Surnud 1994