Otto Hermann von Güldenschantz

Otto Hermann von Güldenschantz (vene k. Отто (Антон) Герман Гильденшанц, фон; 11. (22.) jaanuar 1763 – 26. märts / 7. aprill 1836) oli Liivimaalt pärit baltisaksa päritolu Vene keisririigi sõjaväelane. Ta teenis keisriarmees üle nelja aastakümne ning jõudis alampolkovniku (ooberstleitnandi) auastmeni. Oma teenistuse jooksul kuulus ta mitmesse väeüksusse, sealhulgas Pihkva karabinjeeride rügementi, Sevastoopoli musketäride rügementi ning Arensburgi garnisonipataljoni. Von Güldenschantz oli Püha Vladimiri IV klassi ordeni kavaler ning jäi teenistusest pensionile Kostroma jalaväepolgu koosseisust. 

 Elulugu ja perekond 
Otto Hermann von Güldenschantz sündis 11. (22.) jaanuaril 1763 Nötkenshofis (Nēķene mõis, Marienburgi/Alūksne kihelkond, Võnnu kreis, Liivimaa; tänapäeval Lätis) paljulapselises aadliperekonnas, kus kasvas kokku kümme last. Tema isa oli Gotthardt Wilhelm von Güldenschantz (1727–1780) ning ema Johanna Helena von Güldenschantz (snd von Radebandt).

Otto Hermann von Güldenschantz abiellus Katharina Elisabeth von Polliga (1760–1836), kes pärines Saaremaal elanud Pollide aadlisuguvõsast. Abielust lapsi ei sündinud.

Ta kuulus Güldenschantzide Liivimaa harusse ning oli alampolkovnik Georg von Güldenschantzi lell.

 Teenistus 

Alljärgnev tabel esitab Otto Hermann von Güldenschantzi teenistuskäigu Vene keisririigi armees aastatel 1779–1824.

 Aasta Teenistusüksus Amet / auaste Märkused 1779  Pihkva karabinjeeride rügement  Noorem-fänrik (vene k. младший фендрик  Teenistuse algus Vene keisririigi armees 1780  Pihkva karabinjeeride rügement  Kornet (ratsaväe nooremohvitser; vastab jalaväe fänrikule (praporštšik))  Ülemaks polkovnik Gotthard Johann (Bogdan Fedorovitš) von Knorring (1744–1825); 1. (12.) jaan. 1781 seisuga dislotseerus väeüksus Kozlovi linnas (tänapäeva Mitšurinsk, Tambovi oblast) 11. (22.) okt. 1799  Merkulovi musketäride polk → Sevastoopoli musketäride polk  Kapten → major  Teenis kindralmajor Merkulovi alluvuses raskerelvastatud jalaväeüksuses; ülendati kaptenist majoriks 11. (23.) apr. 1802  Sevastoopoli musketäride polk  Major  Staabiülevaade 14. (26.) märts 1804  Arensburgi garnisonipataljon  Major  Üleviimine Sevastoopoli musketäride polgust Arensburgi garnisonipataljoni 26. mai / 7. juuni 1806  Arensburgi pataljon  Major  Staabiülevaade 6. (18.) märts 1809  Arensburgi pataljon  Major  Staabiülevaade 1. (13.) juuli 1811  Arensburgi pataljon  Major  Staabiülevaade 3. (15.) sept. 1811  Arensburgi pataljon  Major  Viimane teadaolev teenistus Kuressaares 1811–1818  Kostroma jalaväepolk  Major  Teenis Vene armee sisevägede koosseisus; Kostroma polk osales 1812. aasta isamaasõjas ja sellele järgnenud välisretkedel Preisi- ja Prantsusmaale 27. okt. / 8. nov. 1819  —  —  Autasustati Püha Vladimiri IV klassi ordeniga 17. (29.) märts 1824  Kostroma jalaväepolk  Alampolkovnik  Ülendati majorist alampolkovnikuks ja jäi pensionile pärast enam kui 40-aastast teenistust

Otto Hermann von Güldenschantz teenis Vene keisririigi sõjaväes kokku ligikaudu 45 aastat.

Märkus: kuupäevad on esitatud vana (vkj) ja uue (ukj) kalendri järgi.

 Surm ja matmine 
Otto Hermann von Güldenschantz suri 26. märtsil / 7. aprillil 1836 Kuressaares, Saaremaal ning maeti sama aasta 1. (13.) aprillil Kudjape kalmistule. 
Tema abikaasa Katharina Elisabeth von Poll (1760–1836) suri vaid mõned päevad varem ning puhkab samal hauaplatsil. 
Nende ühine hauaplaat Kudjape kalmistul (kvartal 8, rida 13, plats 10) on säilinud ja heas seisukorras.

 Vaata ka 
 Güldenschantz
 Meyer (Lizums)

 Viited 

Kategooria:Baltisaksa sõjaväelased
Kategooria:Venemaa keisririigi sõjaväelased
Kategooria:Napoleoni sõdade Venemaa sõjaväelased
Kategooria:Püha Vladimiri IV klassi ordeni kavalerid
Kategooria:Sündinud 1763
Kategooria:Surnud 1836