Sädeinduktor

pisi| Voolu ja pinge ajaline muutumine
pisi|Sädeinduktor (umbes aastast 1900)

Sädeinduktor, ka induktsioonpool, on elektriseade, mis muundab alalisvooluallika voolu kõrgepingeliseks, sädelahendust tekitavaks vahelduvvooluks. Seade töötati välja Saksamaal 19. sajandi alguses ja seda on kasutatud kuni mitmesaja kilovoldiste kõrgepingeimpulsside tekitamiseks ja uurimiseks, samuti raadiolainete tekitamiseks sädetelegraafis, elekterravis jm. Induktsioonpooli põhimõtet rakendatakse sisepõlemismootori süütepoolis. ENE 3. köide, 1988

Sädeinduktor koosneb lahtise magnetahelaga trafost ja selle primaarahelas olevast vasarkatkestist,. Trafo primaarmähisel on vähe keerde (jämedast isoleeritud traadist) ja sekundaarmähisel palju keerde (peenest traadist). Voolu läbi primaarmähise lülitab vasarkatkesti, mille lülituskontakt jääb trafo südamiku magnetahelasse. Katkesti kontaktid on normaalses (vooluta) olekus suletud. Toitevoolu sisselülitamisel läbib primaarmähist vool i_1. Tekkiv magnetväli tõmbab lülituskontakti südamiku poole, katkestades voolu primaarmähises. Trafo südamiku magnetväli variseb kokku, katkesti naaseb algasendisse ja vooluring sulgub, alustades protsessi uuesti.

Kui vooluring katkeb, langeb voolutugevus väga lühikese aja jooksul nulli, mille tulemuseks on magnetvälja järsk muutus. Elektromagnetilise induktsiooni seaduse kohaselt indutseerib (tekitab) kiire voolulangus pingeimpulsi, mis kandub sekundaarmähisesse kõrge pingena u_2. Katkesti kontaktideega paralleelselt ühendatud kondensaator vähendab sädelemist ja moodustab koos primaarmähise induktiivsusega võnkeringi, mille resonantsisagedus on sama mis sekundaarmähise ja selle parasiitmahtuvuse võnkeringil. Sel viisil luuakse resonantstrafo, mis optimeerib energiaülekannet primaarahelast sekundaarahelasse. 

 Vaata ka 
 Süütepool

 Viited 

Kategooria:Elektrotehnika