Tervisepädevus

Tervisepädevus ehk tervisekirjaoskus (ingl. health literacy) tähendab inimese suutlikkust mõista, hinnata ja rakendada tervisealast teavet ning seda kasutada oma tervise eest hoolitsemiseks, tervishoiusüsteemis toimetulekuks ja tervisealaste otsuste langetamiseks.

Tervisepädevus hõlmab nii inimese füüsilist kui ka vaimset tervist. See kujuneb inimese elu vältel ning on mõjutatud oskustest, teadmistest, motivatsioonist ja kogemustest. Mõistet on meditsiinilistes uuringutes kasutatud alates 1970ndatest. Tervisepädevust mõõta on aga keeruline, kuna seda mõjutavad nii individuaalsed, sotsiaalsed kui ka kultuurilised tegurid. 

 Tervisepädevust mõjutavad tegurid 
Tervisepädevust kujundavad nii individuaalsed, inimese enda käitumisest ja valikutest tulenevad tegurid kui ka välised, temast sõltumatud sotsiaalsed ja struktuursed mõjurid.
+Tervisepädevust mõjutavad teguridIndividuaalsed tegurid ehk inimesest sõltuvad teguridKeskkondlikud ja struktuursed teguridHaridustase ja üldised tervisealased teadmisedTervishoiusüsteemi ülesehitusSissetulekTervishoiuteenuste kättesaadavusOskused ja kognitiivne võimekusMajanduslik olukord riigisMotivatsioon oma tervise eest hoolt kandaSotsiaalne keskkondKogemused ja varasemad kokkupuuted tervishoiusüsteemigaKultuurilised teguridKeeleoskusTervisealase informatsiooni kättesaadavus ja usaldusväärsusEmotsionaalne ja vaimne seisundInfosüsteemide kasutajasõbralikkus

 Tervisepädevuse tasemed 
Tervisepädevuse hindamiseks jagatakse tervisekirjaoskus kolmeks erinevaks tasemeks: funktsionaalne, kommunikatiivne ja kriitiline tase. Funktsionaalne tase hindab inimese lugemis-, kirjutamis- ja arvutikasutusoskus ning oskust tõhusalt igapäevastest olukordades toime tulla. See on baastase, mis on inimese igapäevaseks toimetulekuks igas eluvaldkonnas vajalik. Kommunikatiivne tase hindab kognitiivseid ja sotsiaalseid oskusi, mis on seotud probleemide lahendamise, suhtlemise ja otsuste langetamisega. Kolmas tase on kriitiliste oskuste hindamine ehk tervisealase informatsiooni teadlik ja kriitiline analüüsimine, et seeläbi teha teadlikumaid otsuseid. 

 Mõju ühiskonnale 
Tervisepädevuse parandamine ühiskonnas aitab vähendada ebavõrdsust erinevate sotsiaalsete rühmade vahel ning vähendab tervishoiusüsteemi koormust. Ebapiisav tervisepädevus võib suurendada tervishoiusüsteemi kulusid ja mõjutada ressursside jaotust. Terviseteadlik inimene hoolib oma tervisest kogu elu jooksul, vajab harvem spetsialistide sekkumist ning suudab toetada ka teisi kogukonnaliikmeid. Ameerika Ühendriikides tehtud uuringute põhjal võib madala tervisepädevuse majanduslik kulu moodustada 3–5% riigi tervishoiueelarvest.

 Tervishoiuteenuste kättesaadavus Eestis 
Inimeste tervisepädevust mõjutab tervishoiuasutuste- ja teenuste kättesaadavus ning ligipääs tervisealasele teabele. OECD andmetel oli 2023. aastal Euroopas suurim katmata ravivajadus Eestis – 13% rahvastikust. Euroopa Liidu keskmine oli samal aastal 2–3%.Tervise Arengu Instituut. (2025). "2.2. Tervishoiuteenuste kättesaadavus". https://www.tai.ee/et/valjaanded/22-tervishoiuteenuste-kattesaadavus 

Tervise Arengu Instituudi küsitlusuuringud Eestis näitavad, et tervishoiuteenused pole piisavalt kättesaadavad peamiselt pikkade ravijärjekordade tõttu. Vastanute hinnangul on perearsti, eriarsti ja hambaarsti abi piiratud pika ooteaja, tervishoiuasutuse kauguse või kõrge hinna tõttu. Pikki ooteaegu põhjustab arstide ja õdede puudus ning arstide vananemine. 2022. aastal oli Eestis Euroopa Liidu keskmisest vähem nii arste kui ka õdesid. 

Tervishoiuteenuste kvaliteedi tõstmiseks on Tervise Arengu Instituudi andmetel investeeritud tänapäevaste diagnostikaseadmete ja tehnoloogia kasutuselevõtmisse. Uudsed seadmed ja tehnoloogia aitavad haigusi paremini tuvastada ja diagnoosida, kuid on tervishoiuasutustele olulisteks kuluallikateks.

 Infosüsteemid 
2016. aastal ajakirjas Journal of Medical Internet Research avaldatud uuring näitas, et terviseinfosüsteemid mõjutavad otseselt inimeste tervisepädevust. Kõrgema tervisekirjaoskusega inimesed oskavad efektiivsemalt kasutada digitaalseid terviseportaale ja -rakendusi, samas kui madalama tervisekirjaoskusega kasutajad peavad neid keeruliseks ja eelistavad neid mitte kasutada.

Tervishoiuasutused kasutavad infosüsteeme, mille abil on võimalik edastada tervisealast informatsiooni patsientidele ja teistele tervishoiuasutustele. Kui tervishoiutöötajad on saanud koolituse nii infosüsteemide kasutamiseks kui ka tervisealase teabe selgitamiseks viisil, mis on arusaadav ka meditsiinihariduseta inimestele, aitab see oluliselt kaasa patsientide teadlikkusele ning toetab nende võimet langetada läbimõeldud terviseotsuseid.

 Tervisepädevus kui inimõigus 
Tervisepädevus on seotud mitmete rahvusvaheliste inimõiguste põhimõtetega. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon, Euroopa sotsiaalharta ning inimõiguste ja biomeditsiini konventsioon (Oviedo konventsioon) moodustavad tervisevaldkonna õigusraamistiku. Oviedo konventsiooni artikkel 5 sätestab teadliku nõusoleku põhimõtte, mille kohaselt peab inimene enne tervishoiuteenusega nõustumist saama asjakohast ja arusaadavat teavet. Selline teabe kättesaadavus ja arusaadavus on seotud tervisepädevuse tasemega. 

Tervisepädevus on seotud ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni säästva arengu 3. eesmärgiga – tagada tervislik elu ja heaolu kõigile inimestele igas vanusegrupis. Tervisepädevuse arendamise kaudu saavad inimesed parema juurdepääsu tervisealasele teabele ja teenustele ning võimaluse teha teadlikke otsuseid oma tervise säilitamiseks.

Tervisepädevus on käsitletav vahendina, mis toetab õigust igaühe jaoks parima võimaliku tervisetaseme saavutamiseks. Selle õiguse raames rõhutatakse nelja põhimõtet: kättesaadavus, juurdepääsetavus, vastuvõetavus ja kvaliteet.

Kättesaadavuse põhimõte tähendab, et ühiskonnas on olemas tervishoiuasutused- ja teenused, ravimid ja infosüsteemid, mida inimesed saavad vajadusel kasutada. Juurdepääsetavus viitab sellele, kui kergesti inimesed neid olemasolevaid teenuseid tegelikult kasutada saavad. Lisaks eeldab juurdepääsetavus, et teenused on taskukohased, neile on füüsiline ligipääs tagatud ning ei toimu diskrimineerimist. Vastuvõetavus keskendub tervishoiuteenuste sisule ja vormile. Tervishoiuasutused peavad tagama eetilise ja kultuuriliselt sobiva teeninduse, arvestades eri inimrühmade kommete ja vajadustega. Kvaliteedii põhimõte kirjeldab teenuste professionaalset taset ehk teenused peavad olema teaduslikult põhjendatud, meditsiiniliselt adekvaatsed ning tervishoiuteenuseid osutav personal peab olema ettenähtud väljaõppega. 

 Vaimne tervis 
Vaimse tervise tervisepädevus keskendub lisaks tekkinud vaimse tervise häirete ravimisele ka häirete ära hoidmisele, varajaste sümptomite äratundmisele ja stigmade vähendamisele. Tänapäevane definitsioon vaimse tervise tervisepädevusest hõlmab suutlikkust mõista kuidas saavutada ja säilitada positiivset vaimset tervist ning kuidas vaimseid häireid ära tunda ja ravi olemust mõtestada. Samuti on osa kaasaegsest lähenemisest teadlikkuse tõstmine abi otsimise võimalustest, et inimesed vajadusel leiaksid professionaalset tuge.

 Vaata ka 
 Tervishoid
 Tervisepsühholoogia
 Maailma Terviseorganisatsioon

 Viited 

 Välislingid 

 Kadi Lubi. Tervisealane kirjaoskus – kuidas jõuda tervise võrdsuseni? Tervise Arengu Instituut, 8. aprill 2025.

Kategooria:Tervishoid