Monumentaalkunst Eestis

Monumentaalkunst on enim tuntud kui Nõukogude-aegne kunstiliik, mis teenib mingi institutsiooni, võimu, ideoloogia vms huve. 

Ühelt poolt esineb monumentaalkunst poliitiliste ja ideoloogiliste monumentidena, teisalt dekoratiivse kunstina, mis ilustab, dekoreerib ja rikastab avalikku ruumi. 

Monumentaal-dekoratiivkunst on Nõukogude-aegne kunstiliik, millega ilustati avalikku ruumi , kuid mille tagamõte oli levitada ideoloogiat ja olla propaganda tööriist Oselin, Tiina. (2004). Eesti skulptorid ja nende looming 1950. aastate II poolel ja 1960. aastate I poolel. Ideoloogia ja mehhanismid. [Magistritöö, Tartu Ülikool]. . 

Monumentaalkunsti enamlevinud vorm on skulptuur. Monumentaalskulptuur on läbi aegade olnud valitsevate võimude kätes, kandes edasi erinevaid ideid. Kindlate isikute, sündmuste mälestamise, austamise kaudu on näidatud ühiskondlikke väärtusi, arusaamisi ja ideoloogiat. 

 Nõukogude Eesti monumentaal-dekoratiivkunst 
1960. aastate hakul kerkis Nõukogude Eestis esile monumentaal-dekoratiivkunst. Selle peamine põhjus oli modernistliku arhitektuuri kriitika. Järgnevate kümnendite jooksul loodi avalikku ruumi palju erinevaid teoseid, mille eesmärk oli modernistlike ehitiste visuaalset teravust leevendada ja sellega saada kontakti vaatajaga ehk olla monumentaalselt dekoratiivne.  Lõuendiks olid sageli majade seinad.

Nõukogude Liidus olid suuresti levinud monumentaalskulptuurid. Nende all tuleb mõista Nõukogude Liidus ja muudes rahvademokraatlikes maades püstitatud monumente, mis annavad edasi valitseva võimu ideoloogiat. Kunst lähtus marksistlik-leninlikust ideoloogiast ning selle peamine roll oli olla propaganda tööriist. Just skulptuurid olid vahendid, mida kasutada, sest need paiknesid rahva silme all. 

Teine maailmasõda ei toonud otseselt midagi uut monumentaalskulptuuri ja jätkati sama propagandaga. Varem kasutusel olnud termini "ausammas" asemel hakati kasutama terminit "monument". See viitas konkreetselt leninlikule monumentaalpropagandale kui kunsti alusbaasile. Stalinliku ideoloogia ilmumisega oli dekreet monumentaalskulptuuride aluseks. Juba varases Nõukogude Liidus hävitati enamus vana korra mälestusmärke, mis olid “ohtlikud”. Dekreedi kohaselt tuli eemaldada kõik tsaariaegsed monumendid ja asendada need mälestusmärkidega neile, kes võitlesid uue ja parema ühiskondliku korra rajamise eest.

 Monumentaalkunsti areng alates Nõukogude Liidust 
1950. aastate lõpuaastatel hakkas järjest enam kasvama kujutava kunsti ja arhitektuuri ühendamise idee. Selle eesmärk oli elustada linnaruumi ning sünged paneelmajad teha inimestele meelepärasemaks. Levima hakanud vitraažid, kompositsioonid jms tekitas aga vastakaid arvamusi. Nendes hakati nägema tagasiminekut stalinlikku ülistavasse aega, aga ka kaasaegset kunsti, mis lisaks elu lihtsale arhitektuurile. Soojärv, Anu. (2015). Monumentaalkunst eksterjööris 1960.-1980. aastatel Eestis. Tehniline Teostus ja säilivusproblemaatika. [Bakalaureusetöö, Eesti kunstiakadeemia].

1960.–1980. aastatel on üle Eesti püstitatud sadu skulptuure. Tuntuimad on Tallinnas. Need hakkasid järjest enam edasi andma ideoloogiavaba mõtteviisi ning tunnustama just vabadust. Üks selline on näiteks Keraamiline kompositsioon, mis asub Sütiste tee 21. Selle peamine mõte oli edasi anda ideoloogiavaba abstraktsust, kasutades värve ja detaile. Tallinnas Mustamäe rajoon oli esimene moodsam elurajoon, mis kasvas täis betoonist kortermaju. Nende vastu oli aga kriitika, et need on liiga monotoonsed, ning seetõttu hakati neid ilustama pannoodega. Mitmeid selliseid võib näha Akadeemia teel.

 Monumentaalkunst 21. sajandi Eestis 
Alates Eesti Vabariigi taasiseseisvumisest 1991. aastal on riik järk-järgult eemaldanud mitmeid Nõukogude Liidu või kommunistlikke juhte ülistavaid monumente. 

Mitmed kunstnikud ja teadlased on olnud vastu monumentide eemaldamisele ning seega on neid ümber mõtestatud. Esimene ja praegu ainuke selline on Tehumardi mälestussammas Saaremaal, mis mõtestati ümber 2025. aasta novembris. Monumendilt eemaldati viisnurk, kivisse raiutud näod tehti puhtaks ja propagandatekst asendati kunstilise tähestikuga.  Ümbermõtestamise eesmärk oli jätta alles monumendi kultuuriline ja kunstiline väärtus, kuid eemaldada samal ajal propagandistlik sõnum. 

Nüüdseks on monumentaalkunsti tõlgendamine veidi muutunud. Selle all mõistetakse rohkem monumente, skulptuure jms ning võimu tähistamine on hääbunud. 

Nõukogude-aegse monumentaalkunsti vastu on huvi puudulik. Selle peamiseks põhjuseks on see, et need ei leia laialdast kasutust. 

 Viited 

Kategooria:Eesti kunst