Thanatos

Thanatos (kreeka keeles θάνατος ‘surm’) on Vana-Kreeka mütoloogias surma kehastus või surmajumal. Ta on Nyxi (Öö) poeg ning Hypnose (Une) kaksikvend. Mõne jutustuse järgi oli tema isa Erebos, aga on ka variante, kus Nyx oli ainuüksi oma lapsed sigitanud.

Hesiodose Teogoonia järgi viibib Thanatos Tartaroses pimedas kas allilma sissepääsu lähistel või Nyxi kodus koos oma vennaga. Teda kirjeldatakse halastamatu ja kalgina. Ta põlgab nii surelikke inimesi kui ka teisi jumalaid. Thanatos võib ka mööda maailma rännata ja hävitada kõiki, kellega kokku puutub.

Thanatosel võis olla kultus. Temale palvetamiseks oli loodud orfiline hümn. Selles tunnistatakse, kuidas surm on vältimatu ja mõnikord ebaõiglane. Vaatamata sellele, et Thanatos ei hooli laulu järgi inimeste palvetest, oli soovitud temalt pikka ja väärikat elu. Levinum oli aga hoiak, et ta ei võta ohverdusi vastu ning tema kummardamine oli haruldane nähtus. Spartas oli Thanatose auks püstitatud teadaolevalt üks tempel, mida peetakse ebaharilikuks.

 Thanatosega seotud müüdid 

 Sisyphos 
Korinthose kuningas Sisyphos olevat Thanatose üle kavaldanud ja aheldanud, kui too tuli teda Zeusi käsul allilma ära viima. Kuna Thanatos oli lõksus, inimesed ei saanud enam surma. See häiris sõjajumalat Arest, sest tema õhutatud sõjad jäid selle tõttu takerduma. Ares vabastas Thanatose ning ta sai viia Sisyphose allilma.

 Herakles päästab Alkestise 
Alkestis oli loovutanud elu, et päästa varajasest surmast oma abikaasa kuningas Admetose. Herakles oli samal ajal Tessaaliat külastanud, kui toimusid Alkestise matused. Ta läks allilma, võitles Thanatosega ja tõi Alkestise edukalt tagasi elavate maailma. Antiikaegsed Alcestise näidendi kommentaatorid on Thanatose arutamisel nimetanud tema asemel Hadest. Nõnda on ebaselge, kas nad olid eraldiseisvad tegelaskujud või omavahel vahetatavad.
pisi|Thanatos ja Hypnos Sarpedoni surnukeha kandmas.

 Sarpedoni surm 
Patroklos oli Trooja sõjas tapnud Lüükia printsi Sarpedoni. Sarpedon oli Zeusi poeg ning pärast tema surma käskis Zeus Apollonil tema laip lahinguväljalt minema toimetada. Pärast seda viisid Thanatos ja Hypnos Sarpedoni surnukeha tagasi Lüükiasse matmiseks.

 Thanatose kujutamine kunstis 
Thanatost on kujutatud enamjaolt tiibadega noormehena, kuid vanemates iteratsioonides ka vanemana ja habemega — jõulisema figuurina, kui taheti rõhutada surma karmust. Alexander Stuart Murray on järeldanud, et tõenäoliselt Thanatost hakati ilustama uskumuse tõttu, et surm tähendab üleminekut Elüüsiumi, mis tõi kaasa meeldivamaid seoseid. Kujutavas kunstis võib ta sageli olla mõtlikus või puhkavas asendis. 

Alcestises on kirjeldatud, et Thanatos on sünge pilguga, ta kannab tumedat kuube ja mõõka kaasas.

Adolf Furtwängler on toonud välja, kuidas mõned Erose skulptuuride koopiad võisid esindada hoopis Thanatost: neis on talle antud tagurpidi pööratud tõrvik, mis seostub matusetalitlustega.

 Thanatos psühholoogias 
Sigmund Freud on kasutanud Thanatost kui mõistet kirjeldamaks surmatungi. Surmatung kujutab endast Freudi teooria järgi enesehävituslikke instinkte või ka teiste elusolendite vastu suunatud vägivaldseid tunge. Freudi ideid surmatungist on vaidlustatud, kuna bioloogias darvinistliku seisukoha vaatest puudub selleks evolutsiooniline alus.

 Vaata ka 
Vikatimees

Psühhopomp

Tanatofoobia

 Viited 

Kategooria:Vanakreeka mütoloogia