Sotsiaalne kohalolu

Kreijns, Xu ja Weidlich (2021) määratlevad sotsiaalse kohalolu kui ulatuse, mil määral õppijad tunnevad end üksteisega seotuna ning kogevad rühmas tegutsedes kuuluvustunnet. Autorite järgi kujuneb sotsiaalne kohalolu välja grupiliikmete vastastikuse suhtluse käigus ning väljendub tunnetuses, et teised osalejad on suhtluses psühholoogiliselt kohal.

Gefen ja Straub (2003) leidsid, et sotsiaalne kohalolu mõjutab oluliselt kasutajate usaldust e-teenuse pakkuja vastu, mis omakorda suurendab ostu- ja kasutussoovi. Empiiriline analüüs näitas, et sotsiaalne kohalolu tugevdab usaldust ning usaldus mõjutas ostukavatsust tugevamalt kui tehnoloogilise kasulikkuse hinnangud.

Cyr et al, 2007, uurimuse tulemused näitasid, et sotsiaalne kohalolu – kasutaja kogemus, et teine osapool on suhtluses „kohal“ – tõstab oluliselt nii usaldust kui rahulolu, mis omakorda suurendavad lojaalsust e-teenustele. Autorid rõhutavad, et sotsiaalne kohalolu pole pelgalt kommunikatiivne omadus, vaid toimib „psühholoogilise sillana“ kasutaja ja teenusepakkuja vahel, tugevdades emotsionaalset sidet ja valmidust teenust uuesti kasutada. Järeldustes rõhutatakse, et organisatsioonid peaksid disainima e-teenused nii, et need toetaksid inimlikku kontakti – näiteks sõbraliku keele, visuaalsete vihjete ja interaktiivsete elementide kaudu. Kokkuvõttes näitab uurimus, et sotsiaalse kohalolu suurendamine on otseselt seotud kliendi lojaalsusega, ning võib olla isegi tugevam lojaalsuse mõjutaja kui teenuse tehniline kvaliteet.

Kategooria:Sotsioloogia