Digiomakohus

Digiomakohus ehk digilintšimine (inglise keeles DIY-justice ja digilantism) on internetis toimuv kollektiivne karistav tegevus, mille käigus üksikisik või rühm püüab avaliku häbistamise, ähvardamise või muu surve abil kedagi vastutusele võtta ilma ametliku õigusliku menetluseta.

Digilintšimine toimub peamiselt sotsiaalmeedias ja teistes veebikeskkondades ning on seotud nähtustega nagu veebikiusamine, doksimine ja koordineeritud rünnakud.

Digiomakohut käsitletakse meedia- ja ühiskonnateadustes osana nn tumedast osalusest (dark participation), mis hõlmab normidest kõrvale kalduvat või kahjustavat veebikäitumist.

 Mõiste taust 
Digiomakohtu mõiste lähtub ajaloolisest olukorrast, kus kogukond võttis õigusemõistmise enda kätte. Digitaalses keskkonnas väljendub see tegevus avaliku tähelepanu ja sotsiaalmeedia nähtavuse abil, kus süüdistusi, tõendeid ja karistusnõudeid levitatakse kiiresti ning sageli kontrollimata.

 Digiomakohus ja füüsiline vägivald 
Digiomakohust on seostatud ka juhtumitega, kus sotsiaalmeedias leviv valeinfo on viinud füüsilise vägivallani. Galleguillos (2021) analüüsib Mehhikos aset leidnud juhtumit, kus sotsiaalmeedias levitatud kuulujutud lapseröövlite kohta vallandasid omakohtu ning sellele järgnes ulatuslik digitaalne omakohus nii sündmuse algatajate kui ka osaliste vastu.

 Erinevad vormid 
Empiirilistes uuringutes on digilintšimist jaotatud erinevateks vormideks vastavalt tegevuse intensiivsusele ja eesmärgile. Galleguillos eristab kolme peamist digilintšimise vormi: 

 Uuriv tegevus (investigating) – isikute tuvastamine, info kogumine ja tõendite jagamine sotsiaalmeedias;
 Süüdistamine (blaming) – madalama intensiivsusega rünnakud, sealhulgas iroonilised või häbistavad kommentaarid;
 Ründav hukkamõist (rebuking) – agressiivne keelekasutus, ähvardused ja üleskutsed karmile karistusele.

Uuringu kohaselt moodustab ründav hukkamõist kõige suurema osa digilintšimisega seotud tegevusest ning on seotud suurima kahjupotentsiaaliga.

 Näited 
Samuti on avalikuks tagasisideks  ja ebaeetilise veebikäitumise nähtuste eksponeerimiseks kasutatud sotsiaalmeediakontosid. Eestis on populaarsust kogunud Instagrami konto See Pole Okei (@seepoleokei), mis jagab näiteid soovimatest või sobimatutest sõnumitest, et tõsta teadlikkust sellise suhtluse laiemast mõjust ja probleemidest sotsiaalmeedias.

Tõsisemaid digiomakohtu ilminguid on täheldatud ka Eestis, kus meedias on kajastatud juhtumeid, mille käigus eraisikud või mitteametlikud rühmad on püüdnud sotsiaalmeedia ja varikontode abil paljastada väidetavaid seksuaalkuritegusid. Sellist tegevust on avalikus arutelus kritiseeritud seoses õigusriigi põhimõtete rikkumise, vale­süüdistuste ohu ning võimaliku kahju tekitamisega nii süütutele isikutele kui ka tegelikele ohvritele. 

 Vaata ka 

 küberkiusamine
 vaenukõne
 kiusamine

 Viited 

Kategooria:Kuritegevus
Kategooria:Internetikultuur