Berliini õhusild

Berliini õhusild oli 1948.–1949. aasta Berliini blokaadi ajal USA ja Suurbritannia lendurite ning transpordilennukitega tegutsenud kaubaveo lennuliin, mis varustas Lääne-Berliini elanikke esmatarbekaupade ja kütusega. 

Olles häiritud USA sõjaväelaste kohalolust Lääne-Berliinis pärast teist maailmasõda, otsustas Nõukogude Liidu juht Jossif Stalin 1948. aastal võtta enda kätte kontroll kogu Berliini üle ja blokeerida linna lääneosa. Selleks oli vaja lõigata läbi kõik mööda maismaad kulgevad tarneteed Lääne-Berliini elanike varustamiseks toidu- ja muude esmatarbekaupadega. Stalini 24. juunil 1948 algatatud aktsioonist kujunes välja läänemaailma ja idabloki esimene külma sõja aegne tõsine konfrontatsioon.

USA president Harry Truman otsustas hakata varustama Lääne-Berliini elanikke lennukite abil. Järgnevate kuude jooksul suutsid ameeriklased ja britid vedada Lääne-Berliini elanikele ja linnas viibivatele sõjaväelastele rohkem kui kaks miljonit tonni kaupu. Õhusilla abil suudeti tagada linnaelanike enam-vähem normaalne varustamine kõige hädavajalikuga. President Truman ja tema administratsioon suutsid näidata maailmale Lääne-Berliini kui Lääne kohalolu toimivat sümbolit vastusena üha kasvavale kommunismiohule Euroopas. Varustamaks kaht miljonit Lääne-Berliini elanikku kõige eluks vajalikuga, sooritasid USA ja Briti piloodid päeval ja öösel kokku kümneid tuhandeid lende Lääne-Saksamaa ja Berliini vahel. Veetavate kaupade hulgas oli lisaks toiduainetele ja ravimitele ka kivisüsi.

Lääne-Berliini Ameerika sektoris asuv Tempelhofi lennuväli polnud piisavalt pika ja laia lennurajaga, et võimaldada suurtel täislastis kaubalennukitel turvaliselt maanduda. Sellepärast sündis mõte ehitada Lääne-Berliini Prantsuse sektorisse kiirkorras uus lennuväli. Kogu vajalik materjal ja seadmed tuli kohale tuua samuti lennukitega.

USA kasutas vedudeks 35 Douglas Commerce DC-4 reisilennuki militaarversiooni C-54 Skymaster ja kaht eskadrilli Sunderland-tüüpi vesilennukeid ehk "lendavaid paate". Viimased kasutasid maandumiseks ja õhkutõusmiseks Lääne-Berliini läbivat Haveli jõge. Kokku 260 ameeriklaste ja brittide lennukit vedasid ööpäevas kohale keskmiselt 4500 tonni kaupu. Vahel suudeti linnale tarnida ööpäeva jooksul isegi 8000 tonni toidumoona, ravimeid ja energiakandjaid. Lendude graafik oli sedavõrd tihe, et linna kohal olid pidevalt maandumise ootel õhus kümned transpordilennukid. Viieteistkümne kuu jooksul toimetati õhusilla abil kohale rohkem kui 2 325 000 tonni elutähtsaid kaupu. Blokaadi kestel kasutatud 621 lennukit tegid kokku üle 270 000 lennu ja lendasid ca 200 miljonit km.

Õhusillavedudel osalesid lennukid Douglas C-54 (max lastikaaluga 9–10 t), DC C-47 (3,0 t), Fairchild Packet C-82 (5,5 t), Avro York (9,0 t), Handley Page Hastings (8,5 t), Halton (8,6 t), Avro Lancaster (3,6 t) ja Short Sunderland vesilennukid (9,0 t).

Stalin lõpetas Berliini blokaadi 12. mail 1949. Berliini õhusild oli õhutranspordi kaubavedude ajaloos tõeline logistiline väljakutse, millest saadud kogemused on aidanud kaasa lennutranspordi tehnoloogiate ja lennukauba käitlemise väljaarendamisele järgnevatel kümnenditel. Maksimaalse koormuse said selle käigus nii lendurid, lennujuhid kui ka maapealsed kaubaoperaatorid.

 Viited 

Kategooria:Saksamaa ajalugu