Margarita Salas Falgueras

Margarita Salas Falgueras (30. november 1938, Valdés, Astuuria – 7. november 2019, Madrid) oli Hispaania biokeemik ja molekulaarbioloog, kes on tuntud oma tööga molekulaargeneetika vallas. 

Tema kuulsaim avastus on bakteriofaagi Φ29 DNA-polümeraas, mis võimaldab DNA ülitundlikku detekteerimist ja paljundamist (amplifikatsiooni) ka tänapäeva rakendustes.​

 Haridus ja järeldoktorantuur 
Salas omandas bakalaureusekraadi keemias Madridi Complutense Ülikoolis ja kaitses 1963. aastal doktorikraadi biokeemias Alberto Sols García juhendamisel. Aastail 1964–1967 töötas Salas USA-s New Yorgi Ülikooli meditsiinikoolis (ingl k New York University School of Medicine) Nobeli auhinna laureaadi Severo Ochoa laboris. Seal osales Salas koostööprojektis, mis näitas soolekepikesest tuletatud rakuvaba mudelsüsteemi tasandil, et informatsiooni-RNA (ingl k messenger RNA) loetakse valgusünteesi käigus ribosoomidel suunas 5'→3'. See oli oluline avastus geeniekspressiooni mõistmisel ja kinnitas, et mRNA toimib valgusünteesi mallina, mille alusel aminohapped ühendatakse üksteisega peptiidsidemete kaudu kindlas järjestuses.

 Iseseisev teadustöö 
Naasnud Hispaaniasse, asutas Salas 1967. aastal molekulaarbioloogia uurimisrühma Madridi Bioloogiauuringute Keskuse (hisp k Centro de Investigaciones Biológicas) juures.​ Seejärel jätkas ta molekulaarse geneetika professorina Madridi Complutense Ülikooli keemiateaduskonnas aastail 1968–1992. Alates 1974. aastast töötas Salas professorina Severo Ochoa nimelises molekulaarbioloogia keskuses (hisp k Centro de Biología Molecular Severo Ochoa) Madridis ning oli selle keskuse direktor aastail 1992–1994.
pisi|Φ29 DNA-polümeraasi kompleks DNA-ga (näidatud kollasena). Ensüümi alfaheeliksid on näidatud oranžina ning beetalehed sinisena; ensüümiga seondunud tümidiintrifosfaadi struktuur on näidatud väikeste pallide ja pulkadena. Kristallstruktuuri koordinaadid: PDB 2PYL.
Salas oli kokku 30 kaitstud doktoritöö juhendaja ja üle 350 teadusartikli autor. Salase karjääri üks kesksemaid avastusi oli bakteriofaagi Φ29 DNA-polümeraasi identifitseerimine ja kirjeldamine. See on ensüüm, mis suudab kiiresti ja täpselt amplifitseerida DNA-d, olles seejuures erakordselt protsessiivne (st suudab sünteesida pikki DNA lõike katkestuseta) ning omades ka nn "proofreading" võimet (st 3'→5' eksonukleaasset aktiivsust, mis võimaldab parandada DNA kopeerimisel tehtavaid vigu).

 Mitmekordse nihke amplifikatsioon 
Salase avastatud Φ29 DNA-polümeraas on enimkasutatav ensüüm nn mitmekordse nihke amplifikatsiooni meetodis (ingl k multiple displacement amplification, MDA). MDA on väga tundlik ja isotermiline DNA amplifikatsioonitehnika. See erineb üldtuntud polümeraasi ahelreaktsiooni (ingl k polymerase chain reaction, PCR) meetodist põhiliselt kahe aspekti poolest:

 MDA kasutab juhuslikke (random) heksameerseid praimereid – st 6 nukleotiidijäägist koosnevad DNA lõike, mis seonduvad juhuslikult kogu DNA molekuli ulatuses; PCR vajab seevastu spetsiifilisi praimereid, mis seonduvad kindlatele kohtadele DNA-l ja määravad, millist lõiku amplifitseeritakse.
 MDA puhul ei ole vaja temperatuuritsüklit, vaid protsess toimub madalal konstantsel temperatuuril (ligi 30 °C). Seda saavutatakse seeläbi, et Φ29 DNA-polümeraasi abiga on võimalik sünteesida kuni 10 000 nukleotiidijäägist koosnevaid ahelaid. Kui DNA süntees liigub järgmise alguspunktini (praimerini), tõrjub DNA-polümeraas hiljuti sünteesitud DNA ahela kõrvale ja jätkab uue ahela pikendamist. Sel viisil tekib hargnev DNA struktuur, kus iga DNA ahel saab olla malliks uue praimeri kinnitumisele.

MDA on leidnud laialdast kasutust mitmes valdkonnas, näiteks:

 kohtuekspertiis – väga väikeste DNA proovide paljundamine (nt juuksefolliikulid, naharakud);
 meditsiiniline diagnostika – vähirakkudes leiduvate mutatsioonide analüüs väikeste biopsiaproovide korral, aga ka embrüote kromosomaalne analüüs;
 metagenoomika – mikroobide tuvastamine genoomi põhjal keskkonnaproovidest.

 Intellektuaalomand 
Salas ja tema meeskond patenteerisid Φ29 DNA-polümeraasi kasutamise 1989. aastal USA-s ning Euroopa patent anti välja 1997. aastal. Need patendid osutusid Hispaania riikliku teadusnõukogu (CSIC) ajaloos kõige tulusamaks, tuues aastail 2003–2009 sisse üle 6 miljoni euro litsentsitasusid.

Patentide andmebaasi Google Patents andmetel on Margarita Salas deklareeritud leiutajana kokku 9 patenditaotluses.

 Tunnustus 
Margarita Salas oli esimene naisteadlane, kes valiti Hispaania Kuningliku Akadeemia liikmeks ning talle anti 2008. aastal Canero markii tiitel.​

Lisaks teaduslikele avastustele oli Margarita Salas tuntud teaduse populariseerijana ja naiste osaluse edendajana teaduses.

 UNESCO Carlos J. Finlay preemia mikrobioloogia valdkonnas (1991);​
 L'Oréal-UNESCO Euroopa auhind „Naised teaduses“ (2000)
 Echegaray medal, Hispaania Kuningliku Teaduste Akadeemia kõrgeim autasu (2016)
 Euroopa Leiutaja auhind elutöö eest ja rahvaauhind (2019)

 Viited 

Kategooria:Hispaania teadlased
Kategooria:Biokeemikud
Kategooria:Sündinud 1938
Kategooria:Surnud 2019