Tähehüppamine

pisi|Messier 13
Tähehüppamine (inglise keeles star hopping) on tähistaeva suunistus, mida amatöörastronoomias sageli kasutatakse vaatlusobjektide leidmiseks. Kasutades taevakaarti, leitakse mingi tähtede asetus (kujund), mis võib olla tähtkuju või asterism, kuid võib olla ka kolm tähte, kaks tähte mingi nurga all liikumise suunaga, või ainult üks hele täht. Selle kuju näitab kuidas liikuda otsitava objekti poole, tähtede vahemaade järgi võib hinnata ka kaugust. See võib olla mitmesammuline, liikudes ("hüpates") ühest asukohast teise.

Tähehüppamist võib teha nii amatöörteleskoobiga kui ka binokliga.

Tähtede asetuste kasutamist tähistaevas orienteerumiseks tunti juba antiikajal, tänapäevast meetodit kirjeldati esimest korda 1938. aastal. Tähehüppamine on paroodiline nimetus, see muutus populaarseks 1981. aastal, kui ilmus Lenore Freemani raamat "A Starhopper's Guide to Messier Objects" ("Tähehüppaja reisijuht Messieri objektidele"), mille kaanel oli kujutatud last hüppamas tähtede peal. Sellest ajast mõistetakse selle all igasugust objekti leidmist tähtede abil.

Näide täheparve M13 (Messier 13) leidmisest binokliga. Teada on suund, tähelt eta Herculis tähele zeta Herculis, ning et M13 kaugus tähest eta Herculis on kolmandik nende juhttähtede vahekaugusest. Binokli 10x50 vaatevälja (punane ring taevakaardil) ei mahu mõlemad tähed. Kuid taevakaardilt jäävad vaatevälja veel kaks tähte. Nähes nendest kolmest tähest moodustatud kolmnurka, on kindel et hele täht vaateväljas on eta Herculis, ning M13 on selle kolmnurga keskel. Binokliga on vaatlusobjektid nagu M13 sageli nähtavad kui "hajusad tähed", silm tajub et täheparve poolt moodustatud difraktsioonimuster on hajusam kui tavalisel tähel. Samamoodi võib seda täheparve leida ka teleskoobi sihtija pikksilmaga, ning kui M13 on vaatevälja keskel, siis näeb teleskoobis täheparve.

 Vaata ka 

 Viited 

 Välislingid 

 M13 binokli vaateväljas

Kategooria:Astronoomia