Ladustamine

Ladustamine (ingl. storaging) on eesmärgistatud, kindlal põhjusel materjalide või valmistoodete varude hoidmine lühema või pikema perioodi jooksul. Ladustamise ülesanne on tagada tarbijate järjepidev kaubaga varustamine ja katkematu tootmine. Kaupu ladustatakse teatud perioodiks enne nende edasiliikumist (vahel ka tagasiliikumist) tarneahelas. Ladustamine on logistika ja toimimise ja tarnete toimumise lahutamatu osa, mis etendab olulist rolli kaupade saadavuse, tarneaja, tarnesageduse, klienditeeninduse kvaliteedi ja logistikakulude optimaalse taseme tagamisel.

Tööstuses ja kaubanduses hõlmab ladustamine muu hulgas kaupade vastuvõttu, paigutamist, säilitamist, tellimuste komplekteerimist ja väljastamist. Efektiivne ladustamine aitab vähendada tarneviivitusi, vältida varude kadusid ning optimeerida laopinda ja tööjõukasutust.Rushton, A., Croucher, P., & Baker, P. (2017). The Handbook of Logistics and Distribution Management. Kogan Page.978-1398602045

 Ülevaade 
Eksisteerib palju põhjuseid, miks pole tootmises, kaubanduses ja ka kodumajapidamistes võimalik hakkama saada ilma kaupu ladustamata. Oluline põhjus koguda toiduainete ja esmatarbekaupade varusid, on tagada elanikkonna püsiv ja suhteliselt ühtlane vajadus esmatarbekaupade järele. Sellise varustuskindluse loovad oma varudega põllumajandustootjad, töötlev tööstus ja hulgikaubandus. Tootmisettevõtted peavad looma endale katkematu tootmise tagamiseks materjalivarud, importijad ja hulgikaubandus aga valmistoodete varud jaekaubanduse ning muude edasimüüjate tellimuste täitmiseks. 

Tarbijate vajadused teatud toodete järele võivad olla püsivad, osade toodete järele aga muutuvad suures ulatuses. Paljudes valdkondades toodetakse kaupu ühtlastes mahtudes, nende soetamine ja tarbimine võib aga suures osas kõikuda ja teatud perioodil hoopiski lõppeda. Samas on valdkondi, kus tootmine toimub hooajaliselt nagu põllumajanduses, tarbimine on aga suhteliselt ühtlane. Esimesel juhul hoitakse valmistoodete varusid, teisel juhul aga põllumajandussaadusi töötlemata, töödeldud või osaliselt töödeldud kujul. 

Ladu kui varude hoidmise koht on tarneahelas enamasti kesksel kohal. Enamikus äritegevuse valdkondades tegutsemine pole võimalik ilma materjalide või valmistoodete vahepealse ladustamiseta. Tootmisettevõtted peavad hoiustama oma tegevuse kindlustamiseks erinevaid materjale ja komponente, oma klientide teenindamiseks aga valmistoodangut. Hulgi- ja jaekaubandusettevõtte tegevust ilma arvestatavate varude olemasoluta on isegi raske ette kujutada. Ärilogistikas mõeldakse ladustamise all materjalide ja/või valmistoodete planeeritud hoiustamist eesmärgiga tagada ettevõtte tootmis- ja kaubandustegevus, mille ülesandeks on tagada ettevõtte klientide järjepidev teenindamine. 

Toote ajalist ja ruumilist kasulikkust aitavad luua ladustamine ja transport. Toote ruumilist kasulikkust saab suurendada transportimisega turupiirkonda või selle lähedusse. Ajalist kasulikkust aitab suurendada ladustamine, sest turupiirkonnas oleva toote tellimust on võimalik rahuldada lühikese tarneajaga. Mida lähemale on toodud toode turule ning mida kiiremini on võimalik kliendi tellimus täita ja tarbija vajadus rahuldada, seda suurem on toote ajalis-ruumiline väärtus. Kõige suurem on toote ajalis-ruumiline väärtus siis, kui toode asub kaupluse riiulil ostja käeulatuses. 

Igasugune toote käsitsemine ja hoiustamine ladudes suurendab kulusid, muudab kauba tarbijale kallimaks ja vähendab toodete konkurentsivõimelisust turul. Sellest johtuvalt võidakse teha lihtsustatud järeldus, et igasugune ladustamine on märk puudulikult korraldatud logistikast ja tarneahela juhtimisest. On olemas teatud tooted (enamasti tellimustooted), mille puhul on võimalik teenindada kliente ja rahuldada tarbijate vajadusi perfektselt, ilma et tarneahelas neid plaanipäraselt ladustatakse. Sageli on sellised kaubad transpordi-, ehitus- ja muud masinad ning seadmed, mida toodetakse tellimuste alusel. Seejuures on mõeldamatu, et tarbijate vajadusi oleks võimalik rahuldada operatiivselt toiduainete ja muude esmatarbekaupade, rõivaste, jalanõude, tarbeelektroonika, kodumasinate, mööbli ja ehitusmaterjalidega ilma, et turupiirkonna ladudes oleks nende varud olemas. 

Tavaliselt tehakse logistikas kaubavarude juhtimise seisukohalt selge järeldus: varusid tuleb hoida ladudes ainult sel määral, et oleks tagatud suure hulga tarbijate katkematu ja täielik teenindamine, mis kindlustab nende vajaduste rahuldamise. Seejuures peaks olema ladude arv tarneahelas võimalikult väike ja ladustatavad kogused nõudlust rahuldavad, pakkudes kõrget teeninduskvaliteeti ja hoides ladustamise kulud võimalikult väikesed. Tarneahela- ja logistikajuhid planeerivad logistikatoiminguid ja laovarusid üldjuhul selle põhimõtte järgi. Tarneahela liikmete vahel pole üldjuhul arutlusteemaks mitte see, kas varusid tarneahelas on üleüldse tarvis, vaid hoopiski see, kes tarneahela liikmetest ja kui palju peaks neid enda valduses hoidma. 

Ladustamine tarneahelas lühema või pikema aja jooksul on üldjuhul vältimatu järgmistel põhjustel:

 tootmine peab kindlustama rütmilisuse tagamiseks ja seisakute vältimiseks toorainete, materjalide, tootekomponentide ja vajadusel ka pooltoodete varud;
 ladude abil ühtlustatakse tarneaegade kõikumisi, enamasti tarnete hilinemisi;
 ladude abil „peidetakse“ ebakindlaid tarneid ja valetarneid;
 ladude abil parandatakse oma ettevõtte tarnekindlust ja teenindustaset;
 pikad veokaugused suurendavad vajadust ladustamise järele, sest tarnepartiisid üldjuhul suurendatakse veokauguste kasvades;
 ladude abil kindlustatakse hooajalise tootmise korral ühtlased tarned;
 ladude abil võimaldatakse hooajalise tarbimise korral ühtlaselt toota. 

Kui arvestada laonduse rolli äritegevuses ja tarneahela juhtimises, võib rääkida viiest funktsioonist, mida ladustamine täidab:

 varude kogumine ja hoidmine;
 toodete sortimendi ühendamine;
 saadetiste ja kaupade vahekäsitlus edasisaatmise eesmärgil (konsolideerimine, ristlaadimine jms;
 kaupade distributsioon kaubandusettevõtete ja tootmise teenindamiseks;
 kliendi rahulolu tagamine. 

Varude kogumine ja hoidmine. Ladu töötab piltlikult väljendades nagu reservuaar tulemaks toime toodete ülemäära suure vooga. Sellist toodete ülevoo hoiustamist vajatakse kahel juhul. Esimese puhul on tegemist hooajalise tootmise ja ühtlase tarbimisega (nt põllumajandussaadused, põllumajanduslik tööstuse toormaterjal). Teisel juhul aga ühtlase tootmise ja hooajalise tarbimisega (nt rõivad, tali- ja suvesporditarbed). Neil juhtudel kasutatakse ladu pakkumise ja nõudluse vahelise tasakaalu looja ja säilitajana. 

Toodete sortimendi ühendamine. Toodete sortimendi ühendamine tähendab, et tootja toodab eri kohtades, kuid müüb ühest kohast. Masstootmisele orienteeritud tootjad valmistavad sageli välismaal eri tehastes suuri tootepartiisid. Lõpetanud ühe toote tootmise, võetakse käsile teine. Samal ajal ei soovi kaubandus osta üht toodet väga suures koguses. Jaekaubandus soovib osta enamasti korraga palju erinevaid tooteartikleid ehk teha paljude artikliridadega koosseisult suuri, kuid koguseliselt väikseid ostusid. 

Siinjuures on võimalik leida kompromiss tootmise ja kaubanduse erinevate strateegiate vahel, vedades tooted tehastest kokku kontserni kesklattu, kus lähetatakse igapäevaselt suure tootesortimendiga saadetisi erinevatele klientidele. Tehastevaheline keskladu peab olema optimaalse asukohaga, et veokulud oleksid minimaalsed. Kuna Eesti territoorium on suuriikidega võrreldes väga väike, siis meil nimetatud põhjusel ladusid ei kasutata. 

Saadetiste ja kaupade vahekäsitlus. Konsolideerimine tähendab kaupade/saadetiste kogumist ja korraga sihtpunkti saatmist. Teatud laokulud on sel puhul õigustatud ja kulude säästmise efekt saadakse eelkõige suurte kaubakoguste veokulude vähendamisest. Hulgimüügifirmad saavad konsolideerimisest kasu eelkõige väiksemate laovarude ja kaupade suurema ringlemissageduse kaudu. Konsolideerida võidakse nii laosaadetisi, otsesaadetisi kui ka mõlemaid. Konsolideerimine esindab logistika tõmbejuhtimise mudelit, mille puhul kliendid just nagu „tõmbavad“ tooteid tarnijate käest. 

Kaupade distributsioon. Distributsioon ehk jaotus on vastand konsolideerimisele. Analoogiliselt konsolideerimisega annab distributsioon säästu eelkõige veokuludes, sest ühte paikkonda viiakse selle käigus kohale suuri kaubakoguseid. Distributsioon esindab logistikas tõukejuhtimise mudelit, mille käigus „paiskavad“ tootjad valmistooted turgudele. Toiduainete tootjad kasutavad jaotusladusid selleks, et ladustada kaupa klientidele (hulgimüüjad, kaubamajade ketid) sobivas ja vastuvõetavas kohas. Nii konsolideerimine kui ka distributsioon teenivad mõlemad üht ja sama eesmärki – parandada teenindamist, tuues kaubad kliendi jaoks sobivasse piirkonda. Mõlema puhul on tegemist kulukompromissiga, mis tasakaalustab laokulusid transpordil saadud säästuga. 

Kliendi rahulolu tagamine. Vahel on ainuke motiiv kliendi rahulolu kindlustamisel laopidamine kliendile sobivas kohas. Laopidamine sellises paikkonnas ei pruugi olla optimaalne lahendus ja võib olla õigustatud ainult kliendi nõuete täitmise seisukohalt. Nii on pidanud mitmed globaalsed suurtootjad rajama täiendavaid ladusid oma kaubamajakettidest suurklientidele sobivatesse kohtadesse, sest see on olnud kliendi soov. Tootjale endale ei pruugi lao asukoht hästi sobida ja võib tuua endaga kaasa lisakulusid. 

 Viited 

Kategooria:Laondus