Adenomüoos

Adenomüoos (kreeka k adeno – 'nääre' ja müo – 'lihas') on günekoloogiline haigus, mille puhul tavaliselt emaka sisemust vooderdav kude (endomeetrium) kasvab läbi emaka lihaskoest (müomeetriumist). Seejuures jääb endomeetrium funktsionaalseks, täites oma tavalisi ülesandeid. Adenomüoosile on iseloomulik emaka anomaalne paksenemine ja suurenemine, millega kaasneb menstruatsiooni ajal suurenenud veritsus ja valu. Valu võib esineda ka menstruaaltsükli teistes faasides, samas paljudel juhtudel ei pruugi haigusega kaasneda sümptomeid.

Adenomüoos on healoomuline, mis tähendab, et sellel puuduvad vähile iseloomulikud tunnused ning see ei põhjusta teadaolevalt vähki (kuigi mõningate uuringute kohaselt on adenomüoosiga patsientidel mõnevõrra suurem endomeetriumi- ja munasarjavähi risk). Küll on adenomüoosi seostatud teise günekoloogilise haiguse – endometrioosiga, mille korral endomeetriumit sisaldavad kolded tekivad väljaspool emakat. Statistiliselt on adenomüoosiga patsientidel suurem tõenäosus kaasuvateks haigusteks, nagu endometrioos, emaka fibroom (müoom) või emaka polüübid. Adenomüoosi seostatakse ka viljatuse mõnevõrra suurenenud riskiga.

Hiljutised uuringud on näidanud, et adenomüoosi näol on tegemist väga levinud günekoloogilise haigusega (esinemissagedus günekoloogi vastuvõtule jõudnud fertiilses eas naiste seas hinnanguliselt 21–34%). Adenomüoosi diagnoositakse enamasti naistel vanuses 35–50 eluaastat, kuid on ka nooremaid patsiente. Diagnoosimiseks kasutatakse tänapäeval mitteinvasiivseid meetodeid nagu magnetresonantstomograafia või vaginaalne ultraheliuuring. Haiguse põhjus ei ole täpselt teada, kuigi on näidatud, et adenomüoosi võivad põhjustada mehaanilised vigastused emaka teatud piirkonnas (nt keisrilõike tulemusena või raseduse katkestamisel kirurgilisel teel).

Adenomüoosi sümptomite leevendamiseks kasutatakse enamasti kas mittesteroidseid põletikuvastaseid valuvaigisteid (nt ibuprofeen, naprokseen) või hormonaalseid kontratseptiive, mis takistavad ovulatsiooni ja seeläbi ka endomeetriumi paksenemist ning edasist menstruatsiooni (see lahendus sobib vaid juhul, kui patsient ei soovi rasestuda). Ägedatel juhtudel võidakse kaaluda kirurgilist sekkumist, kuigi see ei ole tavaline praktika.

 Viited 

Kategooria:Günekoloogia
Kategooria:Haigused