Ülesaksamaaline Rahvapartei

Ülesaksamaaline Rahvapartei (Gesamtdeutsche Volkspartei, GVP) oli Lääne-Saksamaal 1952–1957 tegutsenud väikepartei, mis vastustas Lääne-Saksamaa taasrelvastamist.

Partei esimene juht oli Gustav Heinemann, endine Esseni linnapea ja siseminister Konrad Adenaueri esimeses valitsuses (CDU). Oktoobris 1950 astus ta siseministri kohalt tagasi, kui selgus, et Adenauer oli salaja pidanud USAga läbirääkimisi Saksamaa taasrelvastamise osas, kuna arvas, et see teeb Saksamaa taasühinemise võimatuks ja suurendab sõjaohtu. Novembris 1951 moodustas ta koos katoliikliku Keskpartei juhi Helene Wesseli ning Robert Scholliga (Hans ja Sophie Scholli isa ja endine Ulmi linnapea) "Euroopa Rahu Hädaliidu" (Notgemeinschaft für den Frieden Europas), millest hiljem kasvas välja GVP. Heinemann ja Wessel esinesid tihti koos, et saavutada toetust nii protestantide kui ka katoliiklaste hulgas.

GVP oli kristliku, patsifistliku ja peamiselt keskvasakpoolsete vaadetega, selle liikmed olid valdavalt CDU ja Keskpartei dissidendid, kes olid vastu Konrad Adenaueri valitsuse välispoliitikale, eriti Lääne-Saksamaa taasrelvastamisele, NATO integratsioonile ja koostööle lääneriikidega, kuna arvasid, et see teeks Saksamaa taasühinemise võimatuks, suurendaks Euroopa lõhet ja oleks ohuks rahule. Partei toetas neutraalsust, pingelõdvendust ja rahvahääletusi, keeldus monopoliseerimast kristlust antikommunistlikel eesmärkidel ning propageeris võitlust antisemitismi ja usulise tagakiusamise vastu. Majandusküsimustes ei võtnud partei kindlat seisukohta, kuna liikmete vaated olid seinast seina.

Partei osales ainult ühel Liidupäeva valimisel – 1953. aastal, kus nad said ainult 1,3% hääli, kandideerides koos Saksa DV rahastatud Sakslaste Liiduga (Bund der Deutschen). 4. märtsil 1956 toimunud Baden-Württembergi maapäeva valimistel võitis partei ainult 1,6% hääli, samas oli partei veidi rohkem edu 28. oktoobril NRW kohalikel valimistel, kus partei võitis kokku 78 kohta, peamiselt Siegenis. 19. mail 1957 läks partei ametlikult laiali.

15. septembril 1957 toimunud Liidupäeva valimiste eel soovitas partei oma liikmetel liituda SPDga, mida mõned liikmed olid juba teinud. Kuigi SPD keeldus GVP liikmeid oma valimisnimekirjadesse lisamast, said mõned endised GVP liikmed endale head kohad nimekirjades, teiste hulgas ka Heinemann ja Wessel. See aitas SPDl pretendeerida kristlike, eriti protestantlike, keskklassi valijate häältele.

Mitmed endised GVP liikmed tegid hiljem edukat poliitkarjääri SPDs – Gottfried Gurland oli 1970–1984 Wuppertali linnapea, Erhard Eppler oli 1968–1974 Kiesingeri ja Brandti valitsustes majandusliku koostöö minister, Jürgen Schmude oli 1978–1981 Schmidti valitsustes haridus- ja 1981–1982 justiitsminister, Gustav Heinemann oli 1969–1974 Lääne-Saksamaa liidupresident, Johannes Rau oli 1978–1998 NRW liidumaa peaminister ja 1999–2004 Saksamaa liidupresident.

 Viited 

Kategooria:Saksamaa ajaloolised erakonnad