Volker von Buxhoeveden

Volker Hermann Robert von Buxhoeveden (17. juuli 1941 Litzmannstadt – 25. mai 2025) oli Eesti vanimast ja tuntuimast baltisaksa suguvõsast pärinev parun, Eesti patrioot. 

Volker Hermann Robert von Buxhoeveden sündis 1941. aastal Poolas, Litzmannstadtis,  Saksamaa poolt okupeeritud ja annekteeritud Poola aladel, kuhu tema  vanemad olid koos paljude teiste baltisakslastega rännanud 1939. aastal Eestist.

Lõpetas gümnaasiumi Lübeckis ning õppis seejärel Kielis ja Hamburgis tarbe- ja moekunsti, graafikat ja kujundusgraafikat.

Volker von Buxhoeveden töötas aastatel 1966–1967 kujundusgraafikuna Lübeckettevõtetes. Ta elas alates 1967. aastast Belgias, oli kujundusgraafik Brüsseli ettevõtetes ning alates 1974. aastast vabakutseline kujundusgraafik Bas-Oha linnakeses Liège'i provintsis. Põhiliselt on ta tegelnud tööstusreklaami ja ajalehekujundusega, aga on tegelnud ka esindustrükiste väljaandmisega.

Seotus Eestiga
Volker teadvustas oma perekonna aastasadade pikkust seotust Läti ja Eestiga juba noorukieas. Ta võttis osa baltisaksa organisatsioonide tööst Saksamaal. Esimest korda külastas ta Eestit koos vanematega, kes olid siin üles kasvanud ja valdasid vabalt eesti keelt, 1980. aastal, mil Tallinnas toimus olümpiaregatt, lootuses näha ka perekonna rohkem kui seitsmesaja aastase ajalooga seotud paiku. Kahjuks see lootus ei täitunud, sest kogu Saaremaa, Haapsalu, Lihula, Koluvere, Tartu ja teised Buxhevedenite perekonnaga tihedalt seotud paigad jäid ka siis NSV Liidu poolt okupeeritud Eestis välismaalastele suletuks. 

Kui 1980. aastate teisel poolel muutusid olud vabamaks ning algas Eesti iseseisvuse taastamise protsess, sõitis Volker von Buxhoeveden Eesti risti ja põiki läbi. Nende reiside tulemusel andis ta koos Belgia fotograafi Charles Mahaux’ ja baltisakslasest ajakirjaniku Bernd Nielsen-Stokkebyga 1991. aastal välja ühe esimese Lääne inimestele mõeldud Eestit tutvustava esindusliku fotoalbumi «Estland: ein Traum», millele kirjutas eessõna Arnold Rüütel. 

Eesti iseseisvuse taastamisel võttis Volker von Buxhoeveden oma Belgia kodus lahkelt vastu Eesti ametlikke ja mitteametlikke esindajaid ning püüdis neid, sealhulgas ka Lennart Merit, nende missioonidel igati abistada, samuti aitas ta alustada tööd Brüsseli Eesti saatkonnal. Juba Eesti Vabariigi presidendil Meril oli 1995. aastal see üks põhjus asutada välismaalastele riiklik teenetemärk Maarjamaa Rist. 

Kui president Arnold Rüütel andis 20. juunil 2002 Kadrioru lossis Volker von Buxhoevedenile üle Maarjamaa Risti, ütles ta teenetemärki vastu võttes: "Minu jaoks ei saa olla kõrgemat autasu kui Maarjamaa Risti orden, sellega sulgub kaar, mis ulatub keskajast tänapäeva". Siin pidas ta silmas seda, et piiskop Albert, kes oli samuti von Buxhoeveden, pühendas Läänemere ääres kristianiseeritud alad Neitsi Maarjale. Nii olevat Eestist saanud Maarjamaa.

Buxhoeveden ei pidanud aga ennast sugugi välismaalaseks ja see ajendas teda asutama Buxhoevedeni Risti. 

Eestis
Alates 2014. aastast elas Buxhoeveden koos abikaasa Ninaga Tallinnas Pirital.

Volker von Buxhoveden suri 24. mail 2025, tema ärasaatmine toimus Haapsalu piiskoplikus toomkirikus 1. juunil.

Kirjandus
Peep Pillak. "800-aastane Riia, Buxhoevedenid ja Eesti". Tuna 3/ 2017. Lk 138
Peep Pillak. "IN MEMORIAM: suur Eesti patrioot, aadlimees Volker von Buxhoeveden lahkus teispoolsusesse" Postimees, 26. mai 2025

Kategooria:Eesti inimesed
Kategooria:Buxhoevedenid
Kategooria:Baltisakslased
Kategooria:Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Sündinud 1941
Kategooria:Surnud 2025