Ürgaatom

Ürgaatomi hüpotees on Belgia astrofüüsiku ja katoliku preestri Georges Lemaître'i 1931. aastal välja pakutud kosmoloogiline mudel, et kirjeldada Universumi evolutsiooni algfaasi ja sellele järgnenud paisumist.

Lemaître esitas oma idee teadusajakirjas Nature mais 1931 avaldatud artiklis "The beginning of the world from the point of view of quantum theory" ("Maailma algus kvantteooria vaatenurgast"). Järgnevatel aastatel avaldas ta samal teemal veel mitu artiklit ja 1949. aastal ilmus tal raamat "L'Hypothèse de l'Atome Primitif" ("Ürgaatomi hüpotees").

Ürgaatomi hüpoteesi idee oli ajendatud asjaolust, et universumi paisumine, mille avastas 1929. aastal Edwin Hubble pärast seda, kui seda ennustas Georges Lemaître, viitas sellele, et universum oli minevikus tihedam ja soojem. Ta oletas, et Universum võis pärineda mingist hiiglaslikust aatomituumast, mis oli oma ebastabiilsuse tõttu lagunenud. Seda ideed toetas tähelepanek, et tänapäeval pole olemas suvaliselt rasket aatomituuma, sest kõige raskemad stabiilsed elemendid sisaldavad veidi rohkem kui 200 nukleoni. Ürgaatom oli selles kontekstis omamoodi aatomituum, mis sisaldas kõiki universumi nukleone, mille lõhustumisel vabanenud energia algatas universumi paisumise.

Ürgaatomi teooriat peetakse sageli hiljem populariseeritud "Suure Paugu" idee eelkäijaks. Ürgaatomi "plahvatus" on analoogne sellega, mida tänapäeval nimetatakse Suureks Pauguks. Kuid Lemaître kaitses seda esialgset plahvatust ilma "religioossete varjatud motiivideta".

Viited

Kategooria:Kosmoloogilised mudelid