Legend kuldsest pardist

alt=Zdjęcie przedstawia okrągłą fontannę, pośrodku której stoi figura kaczki w koronie na głowie.|pisi| Kuldse pardi kuju Ostrogskite lossis
alt=Zdjęcie przedstawia fragment ceglanego muru z otworem, w którym widoczna jest rzeźba przedstawiająca złotą kaczkę w koronie na głowie. Ptak jest zwrócony w stronę widza. Obok leży sakiewka, z której wysypują się złote monety.|pisi| Kuldse pardi skulptuur Varssavi kuningalossi keldris
Legend kuldsest pardist on poola legend printsessist, kes muutub nõiduse mõjul pardiks ja elab Varssavis Ostrogskite lossi all asuvas järves. Kuldse pardi leidnud vapper mees saab legendi kohaselt  endale ülesandeks kulutada lühikese aja jooksul ära suur rahasumma. Mees tohib varandust kasutada ainult omaenda himude rahuldamiseks, kuid annab oma viimase järelejäänud krossi kerjusele ja seetõttu ei tee kuldne part teda rikkaks.

 Erinevad versioonid 
Vanim ülestähendus Varssavi kuldse pardi legendist pärineb 1830. aastast, mil Andrzej Słowaczyński kasutas selle süžeed teatrietenduses "Chłopiec studukatowy". Ühe säilinud arvustuse kohaselt oli muinasjutt nõiutud printsessist sel ajal Varssavis juba hästi tuntud.

1852. aastal avaldas Roman Zmorski legendi oma teoses "Podaniach i baśniach ludu w Mazowszu". Tema versiooni kohaselt ei elanud kuldne part mitte Ostrogskite lossi all, vaid Nassau lossi keldrites Dynasowska Góral. Zmorski uskus, et legend pärines saksa käsitöölistelt.

1902. aastal käsitles Walery Przyborowski legendi teoses „Z przeszłości Warszawy”. Ta kirjeldas legendi kui ainsat omataolist, mida "rahvas laialdaselt tunneb" ja mille allikaks on "rahva fantaasia, mitte pseudoajaloolaste ja -kirjanike raamatud". Ta jutustas loo, mille kohaselt Ostrogskite lossi vundamendi kallal toimetavad töölised leidsid maa-aluse järve, kus elas kuldne part, kes neid nähes lehvitas nii kõvasti tiibu, et kogu maa-aluse koopa lagi värises, ning kadus seejärel järve lainete vahele. Juhtunust kohkunud töölised loobusid ehitamisest ja loss ei saanudki kunagi valmis. Przyborowski tsiteeris ka legendi teise osa mitmeid versioone, milles nõiutud printsess annab kangelasele ülesande kulutada sada tukatit päevas ainult omaenda himude rahuldamiseks. Ülesande viimasel päeval annab mees siiski haletsusest kerjusele (olenevalt legendist kas vanale sõbrale või maskeerunud kuradile) väikese rahasumma ning kaotab seega igaveseks võimaluse printsessiga kihluda ja rikkaks saada. Printsess ise on legendi eri versioonides kas õnnetu nõiduse ohver või halastamatu jumalanna, kes üritab sangarites esile kutsuda isekust.

Hilisematel aastatel on legendi käsitlenud paljud autorid, sealhulgas Artur Oppman, Ewa Szelburg-Zarembina, Hanna Januszewska, Wanda Chotomska ja Joanna Papuzińska. Legendi põhjal on koostatud mitmeid erinevaid lastejutte.

 Artur Oppmani "Kuldne part" 
Vaene kingsepp Lutek kuuleb jaaniõhtul õhtusöögi ajal legendi kuldsest pardist ja läheb Ostrogskite lossi keldrisse. Seal kohtub ta nõiutud printsessiga, kes lubab talle aardeid tingimusel, et ta peab raiskama ära ühe päevaga sada tukatit omaenda himude rahuldamiseks. Vaatamata oma parimatele pingutustele suudab Lutek kulutada vaid kümme tukatit, andes ülejäänu kerjusest Napoleoni sõdade veteranile. Oppmani tekst lõpeb kuldse pardi legendis esindatud egoismi hukkamõistuga: „Poolakad ei tohiks nii mõelda ja tunda! Meie talitame teistmoodi: kõigepealt aitame vaeseid, alles siis iseennast! Sel viisil talitades aitab Jumal meil kõigi töödega hakkama saada“.

 Ewa Szelburg-Zarembina "Kuldne part" 
Vapper sõdur Kongressi-Poola neljandast rügemendist satub Ostrogskite lossi keldritesse. Pärast koletisi ja kuradeid täis koridoride läbimist kohtub ta kuldse pardiga, kes lubab talle rikkust tingimusel, et ta kulutab pidutsemisele sada tukatit. Sõdur teeb seda ilma raskusteta, aga kui ta järgmisel õhtul sammud tagasi lossi poole seab, halastab ta teel kerjuse peale ja annab talle kuldse pardi rahast viimase penni. Seejärel läheb mees Püha Risti kirikusse pihile.
 Wanda Chotomska "Legend kuldsest pardist" 
Wisła jõe ääres elab lesk koos kahe pojaga, perekond elatab end korvide punumisest ja müügist. Kui ema raskelt haigestub, loodab vanem vend kuldselt pardilt ema ravimiseks raha saada. Kui ta aga printsessi lepingule alla kirjutab, kaotab ta oma südame ja unustab perekonna. Ka noorem vend kohtub pardiga, teda aga saadab edu ja pardi rikkusi jagatakse rahvaga.

 Joanna Papuzińska "Kuldne neiu. Legend kuldsest pardist" 
Varssavi saladuslikkusest lummatud tüdruk Ludka kohtub kuldse neiuga ja saab temalt raha käsuga kulutada see ainult iseenda peale, kuid jõuab lõpuks siiski järeldusele, et aitama peab ka teisi.

 Seotud motiivid 
Legend kuldsest pardist ühendab endas kahte levinud muinasjutumotiivi. Esimene on Sileesia ja Suur-Poola legendides esinev motiiv kuldsest pardist, kes valvab maa-aluses järves aardeid. Teine on muinasjutt ära nõiutud printsessist, keda saab ära võluda, kui kulutada raha pikka aega ainult omaenda himude rahuldamiseks. Ülesande täitmist takistavad paharetid, kes võtavad endale kerjuste kuju ja pressivad sel viisil kangelaselt välja nende viimase raha.

 Kuldne part poola kultuuris 
Lisaks kirjanduslikele adaptsioonidele on legendi põhjal loodud ka balletietendus ja kolm filmi.

Kuldse pardi kuju figureerib Varssavi linnaruumis laialdaselt. Ostrogskite lossi lähedal on väike monument, mis kujutab tiigis elavat võlulindu. Enne sõda asus aadressil Królewska 11 luksuslik restoran Złota Kaczka. Sama nime kasutasid 1960. aastatel restoran aadressil Tamka 40 ja 2000. aastatel restoran Złote Tarasy kaubanduskeskuses.

 Viited 

Kategooria:Legendid