Johann Baptist Trousson

Johann Baptist Christian Trousson (venepäraselt Ivan Hristianovitš, vene keeles Иван Христианович Трузсон (Труссон)); 2. september 1780 Koblenz – 24. aprill (vkj)/ 6. mai 1843 Peterburi) oli prantsuse-saksa  päritolu Venemaa Keisririigi sõjaväeinsener (insener-kindralleitnant).

Ta sündis 2. septembril 1780 Koblenzis (tollal Trieri kuurvürstkonna valduses, kuid korduvalt olnud Prantsusmaa valduses) sõjaväeinsener Christian Troussoni vanima pojana. Kaks aastat pärast poja sündi läks Christian Trousson Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse ja kolis koos perega Venemaale.

1796. aastal astus Johann insenerleitnandina Venemaa sõjaväeteenistusse.

Pärast Bakuu khaaniriigi liitmist Venemaa keisririigiga 1806. aastal määrati juba insenermajor Trousson 1. detsembril 1806 Bakuu Insenerikomando ülemaks ja ta oli sellel ametikohal kuni 1810. aastani.

Alates 26. detsembrist 1807 – insener-alampolkovnik, alates 27. jaanuarist 1811 – insenerpolkovnik.

Aastatel 1815–1819 juhtis ta Väinalinna kindluse ehitust. Ta koostas 1815. aastal kindluse esimese plaani, mis sisaldas juba kindlustist ka sillapeal üle Väina jõe. 

Alates 12. detsembrist 1817 – insener-kindralmajor.

Koostas aastatel 1819–1820 Tallinna uue kaitsekava, mille keiser Aleksander I kinnitas 10. mail (vkj)/ 22. mail 1820. Selle kava järgi oleks Tallinna sõjasadama 1806. aastal alustatud uued kindlustised ehitatud lõpuni, neile lisaks oleks mere- ja maarindele ehitatud või põhjalikult uuendatud umbes 15 kindlustist. Mererindele kavandati vähemalt 5 kiviehitise püstitamist või uuendamist, neist kolme uue fordi põhikaitseehitis oli võimas suurtükitorn. Kahe endise merefordi (Topeltpatarei ja Tsitadell) kohale kavandati uute ja võimsate kivifortide ehitamist. Kalaranda kavandati vana puit-muldfordi kohale ehitada uus kiviehitistega ühendfort. Maarinne kavandati linnast eemalenihutatud 9 fordi vööna, kaitse oleks nihkunud seniselt muldkindlusvööndiga linnalt hoopis linnast eemale uuele fortidevööle.

1822. aastal määrati ta Peterburi Insenerikorpuse ülemaks.

Alates 28. jaanuarist 1830 – insener-kindralleitnant.

Muud
Ta oli Mineraloogia Seltsi täisliige alates 1832. aastast. Ta oli Sõjateadusliku Komitee inseneriosakonna esimees.

Kategooria:Venemaa sõjaväeinsenerid
Kategooria:Venemaa keisririigi insener-kindralid
Kategooria:Püha Vladimiri II klassi ordeni kavalerid
Kategooria:Smolenka luteri kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1780
Kategooria:Surnud 1843