Asfaldikirjandus

Asfaldikirjandus (saksa keeles Asphaltliteratur) on ilmasõdade vahelisel Saksamaal kasutatud halvustav väljend "metropoliitse kirjanduse kohta, mis on kaotanud sideme kodumaaga"Heinz Küpper, "Wörterbuch der deutschen Umgangssprache" Digitale Bibliothek, 2000 (CD-ROM). Esmalt kasutati seda terminit 1918. aastal, kuid laiemalt levis see alles Natsi-Saksamaal, kui Joseph Goebbels kasutas seda oma kõnes 10. mail 1933. aastal Berliini Opernplatzil korraldatud raamatupõletamisel. 1936. aastal nimetas "Meyers Lexikon" asfaldikirjandust "määratluseks juurtetute linnakirjanike kohta", mis enne 1933. aastat olevat olnud "moodne allakäigunähtus, osalt välismaist päritolu"Cornelia Schmitz-Berning, "Vokabular des Nationalsozialismus", De Gruyter, 2007, lk 72.

Asfaltkirjandusse kuulusid Alfred Döblini, Bertolt Brechti, Lion Feuchtwangeri, Erich Kästneri ja teiste selliste kirjanike teosed, keda Natsi-Saksamaal taga kiusati.Wolfgang Benz, "Enzyklopädie des Nationalsozialismus", Klett-Cotta, 1998, lk 825

Viited

Välislingid
 "St. T." kaastööline Berliinis, "Sõjakas waim Saksa kirjanduses", Postimees, 26. jaanuar 1936, lk 6

Kategooria:Kirjanduse ajalugu
Kategooria:Saksamaa kirjandus