Karla Lipping

Karla Lipping ehk Karl Lipping (17. november 1900 – 13. märts 1987) oli eesti mööbelsepp.
 Lippingu tisleritöökoda 

1930 kolis Karla koos oma abikaasa Elmaga Pukast Paluperra (varem ka Pritsu alevik) sooviga rajada oma tisleritöökoda. 
Karla oli õppinud mööbelsepp, kes oskas väga peent ja keeruliste nikerdustega mööblit valmistada. Nad asusid elama Teimanni majja, kus pere üüris korterit ning terve alumise korruse (1930–1940) rentisid tislerikoja tarvis. hiljem kolisid töökoja ümber oma talu valdustesse. Teimani maja oli Palupera alevikus uhkeim hoone. Lippingu tisleritöökoja toodangut leidus praktiliselt iga aleviku talus, millel oli ka töökoja tempel juurde lisatud.  

 Lippingu talu 
Paluperra kolides ostis Karla maalapi raudteejaama lähedale, kuhu hakkas ehitama talu. Tollal oli seal ainult mättasoo ning nad olid esimesed asukad, kes hakkasid antud piirkonda maja ehitama. Maja ehitamiseks kasutati sealtsamast kaevandatud sinist savi, mida segati tisleritööst tekkinud saepuruga. Segamiseks kasutati hobuseid. Karla Lipping asutas Palupera Veeühistu, millega hakati rajama magistraalkraave, et maid kuivendada. 1930. aastate lõpul kolis Lippingu pere koos kolme lapsega oma majja. 

 Teine maailmasõda  

Sõja ajal pääses talu õnnekombel pommitabamusest, ühel öösel seisis Palupera raudteejaamas laskemoonarong ning sõjalennuk hakkas jaamaümbrust pommitama. Laskemoonarongile pihta ei saadud, aga raudteejaama ja sealsete talude vahetusse lähedusse jäid järgi 9 tiigisuurust pommiauku. Mõned pommid jäd pehme soo tõttu lõhkemata. 

5. juulil 1941. aastal saabus Tartust Paluperra umbes 50 miilitsat. Mis jäid ootama Valga poolt tulevat hävituspataljoni rongi, mille saabudes pidi algama ümbruskonna külade röövimine ja põletamine. Teel Paluperra oli hävituspataljon juba põlema pannud Sangaste ja Puka jaamahooned. Pataljon juhindus Stalini põletatud maa taktikast.
Kuna vahepeal olid kohalikud noored üles leidnud ühe lõhkemata lennukipommi siis kohalikud õhkasid sellega rööbastelt maha Nõukogude Liidu rüüstajate hävitusrongi. Purunes 2 vedurit ning 13 vagunit. Surma sai üle 200 hävituspataljoni meest, mille hulgas pataljoni komandör ja komissar (teistel andmetel oli hukkunuid umbes 100). Tekkinud kaotustest ja segadusest jäi hävituspataljoni meestel ülesandeks olnud hävitamine ja rüüstamine teostamata“. Operatsiooniga päästeti Palupera, Elva, Nõo, Tartu ja teiste vahepealsete rongijaamade kindlast mahapõletamisest.

Kohe hakati külas taga ajama süüdlasi“ Jaamakorraldajad, kes sel päeval tööl olid ja asjast tegelikult midagi ei teadnud, said automaatselt 25 + 5 aastat vangilaagrit. Selletõttu kolis ka Lippingute pereisa ajutiselt Pärnusse, kuna kartis, et teda võidakse vangilaagrisse saata. 
Sama suve veetis ülejäänud pere talu lähedal metsas, kuna sakslased elasid nende majas. Alles sügisel kolis pere tagasi majja, kus Karla ja Elma elasid elu lõpuni. Karla Lipping on maetud Rõngu kalmistule, ta haual on Karla enda poolt ränikivist välja tahutud öökull.

 Viited 

Kategooria:Eesti inimesed
Kategooria:Rõngu kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1900
Kategooria:Surnud 1987