Antoine Raucourt

Antoine Raucourt (Venemaal sageli ka koos sünnikohta näitava nimeosaga Antoine Raucourt de Charleville; 1789 Charleville-Mézières – 4. mai 1841) oli Prantsusmaa insener (sh sõjaväeinsener), sõjaväelane (kolonel), filosoof, haridustegelane ja publitsist; aga ka Venemaa insener (sh sõjaväeinsener) ja sõjaväelane (alampolkovnik). 

Elulugu
Ta lõpetas 1811. aastal Pariisis École polytechniquei silla- ja teedeehituse erialal.

1814. aastal osales ta sõjaliste ehitiste püstitamisel Pariisi ümbruses Kuuenda koalitsiooni sõja ajal. Aastatel 1818–1820 töötas ta Touloni meresadama ja arsenali ümberehitamisel. Ta töötas alates 1819. aastast insener Charles Bérigny' alluvuses, kes leiutas viisi vundamentide tugevdamiseks mördi injekteerimise teel.

Aastatel 1821–1826 oli ta Venemaa teenistuses, oli Peterburis Teedeinstituudi professor.

Ta tegi Narva uue viieavalise puitsilla algse projekti. Tema kasutas sillasammaste alustes esimest korda Eestis betooni, mille sideaine oli küll hüdrauliline lubi (või selle eriliik romaantsement), mitte nagu tänapäeval on põhiliselt portlandtsement. Ta otsis ise Narva ümbruse merglilise lubjakivi leiukohti, võttis neid kasutusele ja korraldas selle kivi põletamist ahjudes nii, et saadi hüdrauliline lubi. Sild ehitati valmis insener Carl Eberhard von Bulmerincqi (1791–1860) lõpliku projekti järgi aastatel 1828–1829 ning püsis kuni 1941. aastani.

Tegeles Mõkolajivi veevarustussüsteemiЮ. Крючков. "Этот строптивый инженер Рокур". Вечерний Николаев, 5. detsember 2008 ja Peterburi üleujutuste kaitsesüsteemide kavandamisega. Aastatel 1823–1824 tegi ta Sevastopoli sadama rekonstrueerimise projekti. Selle projekti eest pälvis ta Püha Vladimiri ordeni ja ülendati polkovnikuks. 1835. aastal hakati tema 1820. aastatel tehtud, aga John Uptoni poolt hiljem muudetud projekti järgi ehitama Sevastopoli veevärki.

Ta lahkus 1. jaanuaril 1827 Rootsi, kust kirjutas Nikolai I-le karmi kirja süüdistustega kolleegide ja Venemaa elukorralduse vastu üldiselt.Irina Gouzévitch, Dmitri Gouzévitch. "Note de l’ingénieur-colonel Raucourt de Charleville concernant les voies de communication en Russie". // Cahiers du monde russe, Tome XXXVII, n° 4. 1996. Lk 479—504

Seejärel naasis ta Prantsusmaale ja jätkas ta oma inseneritööd.

Ta oli juba Venemaal kohtunud Prosper Enfantiniga ja saanud temalt mõjutusi. Prantsusmaale naasnuna hakkas Henri de Saint-Simoni filosoofia mõjul tegelema valgustus- ja haridusküsimustega. 1830. aastal asutas ta koos Auguste Comte'iga rahvaülikooli "Association polytechnique", avaldas mitu raamatut ja andis aastatel 1836–1839 välja ajakirja Valgustaja (L'Éducateur).

Ta täiustas oluliselt insener Edme Régnieri leiutatud dünamomeetrit, millega 1835. aastal pälvis Montyoni auhinna (Prix Montyon) mehaanikaauhinna.

Enne pensionileminekut oli ta Haute-Marne'i departemangu teede ja sildade ameti ülem.

Teoseid
Mehaanika alal
Mémoire sur les Expériences Lithographiques Faites à l'École Royale des Points et Chaussées de France. Toulon 1819
Ehituse alal
Traité sur l'art de faire de bons mortiers et d'en bien diriger l'emploi, ou Méthode générale pratique pour fabriquer en tous pays la chaux, les cimens et les mortiers les meilleurs et les plus économiques. 1822; 2. trükk 1828; 3. trükk 1831
Sur les moyens à employer pour l'entretien et la conservation des routes; Suivi de l'absence de la méthode dans les écrits qui traitent des arts de construction. //Journal du génie civil, des sciences et des arts, vol. 4. 1829
Filosoofia alal
Cours de philosophie pratique de la petite industrie. l'art de se former, de se conserver et d'être heureux à peu de frais. Paris 1831
L’Éducation positive ou l'art ignoré d'être heureux. Paris 1832
Manuel d'éducation positive indispensable à tout le monde (abrégé). Paris 1833
Cours normal de philosophie positive. Première partie : Physique philosophique de l’homme. Paris 1834

Tunnustus
1824 Püha Vladimiri orden
1827 Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia välismaine kirjavahetajaliige
1835 Montyoni auhinna (Prix Montyon) mehaanikaauhind täiustatud dünamomeetri eest

Viited

 Kirjandus 
"Biographie des hommes du jour". Tome III, Ire partie. Paris 1837. Lk 123–127
Irina Gouzévitch, Dmitri Gouzévitch. "Note de l’ingénieur-colonel Raucourt de Charleville concernant les voies de communication en Russie". // Cahiers du monde russe, Tome XXXVII, n° 4. 1996. Lk 479—504
Ю. Крючков. "Этот строптивый инженер Рокур". Вечерний Николаев, 5. detsember 2008
Uno Trumm. "EESTI ESIMENE BETOONEHITIS: Narva sillale anti tsaar Nikolai I nimi". Õhtuleht, 21. juuli 2022 
Hélène Vérin. "Construire une science de l'homme - Antoine Raucourt, un polytechnicien engagé (1789-1841)". // Histoire des techniques, n° 35. Classiques Garnier. 2024

Välislingid

Kategooria:Prantsusmaa insenerid
Kategooria:Prantsusmaa sõjaväeinsenerid
Kategooria:Prantsusmaa sõjaväelased
Kategooria:Venemaa insenerid
Kategooria:Venemaa sõjaväelased
Kategooria:Prantsuse filosoofid
Kategooria:Haridustegelased
Kategooria:Sündinud 1789
Kategooria:Surnud 1841