Azili kultuur

pisi|Mas-d'Azili koopa põhjapoolne sissepääs 
Azili kultuur on üks Lääne-Euroopa epipaleoliitikumi arheoloogiline kultuurBarbaza 1999. Hispaania põhjaosa ja Prantsusmaa lõunaosa alal. See oli levinud 10 500–8000 eKr ehk 12 500–10 000 BP. 

Tõenäoliselt algas Azili kultuur Allerødi soojaperioodi lõpupoole
ja jätkus hilise drüüase külmaperioodil. Azili kultuur järgnes Madeleine'i kultuurile. Arheoloogide arvates kujutab see endast Madeleine'i kultuuri lõppfaasi ajal, mil kliima soojenemine tõi kaasa olulisi muutusi piirkonna inimeste eluviisis. Jää sulamine vähendas traditsioonilisi toiduvarusid, mis võis põhjustada Madeleine’i kultuurile iseloomulike tööriistade valmistamise oskuste ja kvaliteedi taandarengut. Azili kultuuri tööriistad ja kunst on jämedamad ja lihtsakoelisemad ning vähem levinud või on Madeleine'i kultuuri traditsioonist hoopis erinevad.

Selle määratles esimesena Édouard Piette 1889. aastal 
ja pani sellele nime Ariège'i departemangust Mas-d'Azili koopast avastatud tööriistade järgi. Selles leiukohas on arvukate maalitud veeriskividega ja lamedate harpuunidega kihid Madeleine'i kultuuri ja mesoliitikumi tasandi vahel.

Perioodi alguses hakkas põhjapõder taanduma ning tema asemele tuli punahirv. Hirvesarvedest tehti lamedaid harpuune, mis olid sageli robustsed ja mille aluses oli piklik sälk.

Viited

Kirjandus
Michel Barbaza. Les Civilisations postglaciaires. La vie dans la grande forêt tempérée, La Maison des Roches 1999.

Välislingid

Kategooria:Arheoloogilised kultuurid