AETR kokkulepe

AETR kokkulepe (prantsuse Accord Européen sur les Transports Routiers) ehk rahvusvahelisel maanteeveol töötava sõiduki meeskonna tööaja Euroopa kokkulepe on rahvusvaheline kokkulepe, mis sõlmiti 1. juulil 1970.

Eesti Vabariik ühines kokkuleppega Vabariigi Valitsuse 9. märtsi 1993. aasta määruse nr 61 alusel ja kokkulepe jõustus Eesti suhtes 30. detsembril 1993.

Eri riikides olid kehtinud erinevad nõuded autojuhtide töö- ja puhkeajarežiimile, mis tingis vajaduse kehtestada Euroopa ühtses maanteetranspordi ruumis rahvusvahelisi vedusid teostavatele autojuhtidele ühesugune töö- ja puhkeaja režiim. Kokkuleppe eesmärk on tagada Euroopa riikide teedel parem liiklusohutus, kindlustada autojuhtidele normaalsed töötingimused ja kehtestada veoettevõtjatele ööpäevase läbisõidu osas ühesugused konkurentsitingimused. Nii sündis 1970. aastal rahvusvahelisel maanteeveol töötava sõiduki meeskonna tööaja Euroopa kokkulepe (AETR).

2006. aastal muudeti AETR kokkuleppe sätteid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega, mille järgi kohaldatakse sätteid autovedudel, mida teostatakse kas eranditult EL-i liikmesmaades või Šveitsi ja Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga ühinenud riikide vahel, sõltumata sõiduki registreerimise riigist.

AETR kokkuleppe olulisemad sätted käsitlevad alljärgnevat:
 rahvusvaheline maanteevedu on mis tahes maanteevedu vähemalt ühe riigipiiri ületamisega;
 kokkulepet kohaldatakse lepingupoolte territooriumil kõigil rahvusvahelistel vedudel, mida tehakse lepingupoole territooriumil või mõne teise lepingupoole territooriumil registreeritud sõidukiga;
 kõik kokkuleppega ühinenud riigid kehtestavad võõrriigi territooriumil sõitvatele autojuhtidele kokkuleppega sätestatud tööajapiirangud;
 tööajapiirangutest ja puhkerežiimidest kinnipidamist mõõdetakse ja registreeritakse sõidukitele paigutatud spetsiaalsete seadmete – sõidumeerikute abil;
 kokkuleppega ühinenud riikide järelevalve ja kontrollametnikel (peamiselt politsei) on õigus kontrollida tööajapiirangute järgimist võõrjuhtide poolt ja rakendada rikkumiste avastamisel seadusega kehtestatud sanktsioone;
 veoettevõtetel on kohustus säilitada vastavat teavet (sõidumeeriku kettaid, digitaalseid salvestusi) 12 kuu jooksul ja esitada need järelevalveametnikele nende nõudmisel. 

 Autojuhtide töö- ja puhkeaja režiim 
Euroopa Parlamendi ja Nõukogu (EÜ) määrusega nr 561/2006 on kehtestatud järgmine EL-i liikmesriikides kehtiv autojuhtide töö- ja puhkeaja režiim, mis tuuakse allpool lühendatud kujul:

 igapäevane juhtimisaeg ei tohi ületada üheksat tundi. Seda aega võib kahel korral nädala jooksul pikendada kümne tunnini;
 iganädalane sõiduaeg ei tohi ületada 56 tundi;
 vähemalt kuuepäevase juhtimisaja järel peab juht saama iganädalase puhkeaja;
 kahe nädala summeeritud juhtimisaeg ei tohi ületada 90 tundi;
 pärast nelja ja poole tunnist juhtimisaega peab juht pidama vähemalt 45-minutilise vaheaja. Nimetatud vaheaja asemel võib olla kaks vähemalt 15     minuti pikkust vaheaega;
 juht peab alustama uut ööpäevast puhkeaega 24 tunni jooksul pärast eelmist ööpäevast või iganädalast puhkeaega;
 regulaarne ööpäevane puhkeaeg kestab vähemalt 11 tundi, mida võib kuni kolm korda nädalas lühendada vähemalt üheksatunniseks pidevaks puhkeajaks tingimusel, et sellega võrdne puhkeaeg korvatakse enne järgmise nädala lõppu;
 ööpäevane puhkeaeg ei tohi olla lühem üheksatunnisest katkematust puhkeajast;

 regulaarne iganädalane puhkeaeg kestab vähemalt 45 tundi. Seda võib lühendada kuni 36-tunniseks pidevaks puhkeajaks, kui see võimaldatakse sõiduki tavalises paiknemiskohas või juhi elukohas või kuni 24-tunniseks pidevaks puhkeajaks, kui seda võimaldatakse kuskil mujal. Iga puhkeaja lühendamine peab olema korvatud sama kestusega puhkeajaga, mis võimaldatakse tervikuna enne nimetatud nädalale järgneva kolmanda nädala lõppu. 

Ettevõtted peavad korraldama maanteeveod selliselt, et juhid saaksid täita AETR kokkuleppe sätteid. Ettevõttes tuleb regulaarselt kontrollida juhtide töö- ja puhkeaega sõidumeerikulehtede järgi või muul viisil, näiteks sõidumärkmike järgi. Kui ettevõttes avastatakse juhi poolt AETR kokkuleppe rikkumine, tuleb töö korraldada ümber või muuta marsruuti selliselt, et kokkulepet oleks võimalik täita. Juht peab esitama kontrollivale ametnikule (üldjuhul politseinikule) selle nõudmisel igal ajal elektroonilise juhikaardi või jooksva nädala salvestuslehed ning juhi poolt eelnenud 15 päeval kasutatud salvestuslehed. 

Veoettevõte säilitab salvestuslehed ja väljatrükid kronoloogilises järjekorras ja loetaval kujul vähemalt aasta pärast nende kasutamist. Salvestuslehed, väljatrükid ja allalaetud andmed esitatakse või antakse üle järelevalveametniku nõudmisel. Veoettevõtjad, kes kasutavad digitaalset sõidumeerikut, peavad tagama, et kõik andmed laetakse salvestusseadmelt ja juhikaardilt regulaarselt alla. Kõiki nii salvestusseadmelt kui ka juhikaardilt allalaetud andmeid talletatakse pärast salvestamist vähemalt 12 kuu jooksul ja muudetakse kontrollivale ametnikule otseselt või kaudselt ligipääsetavaks. 

Töö- ja puhkeaja režiimi mõisted:

Ööpäevane sõiduaeg on ööpäevase puhkeaja lõpu ja sellele järgneva ööpäevase puhkeaja alguse või ööpäevase ja iganädalase puhkeaja vahele jääv summeeritud sõiduaeg. Sõiduaeg on summeeritud sõiduaeg alates ajast, mil juht pärast puhkeaega või vaheaega alustab sõiduki juhtimist kuni ajani, mil juht alustab puhkeaega või vaheaega. Sõiduaeg võib olla katkematu või katkestatud. 

Vaheaeg on mis tahes ajavahemik, mil juht ei juhi sõidukit ega tegele muude töödega ning mida kasutatakse üksnes puhkamiseks. 

Puhkeajaks loetakse mis tahes katkematut ajavahemikku, mida juht võib vabalt kasutada. Juhi valikul võib ööpäevaseid puhkeaegu ja vähendatud iganädalasi puhkeaegu veeta sõidukis, kui see on varustatud magamisasemega iga juhi tarvis ja sõiduk ei liigu. 

 AETR kokkuleppes kasutatud mõisted 

 „sõiduk” – mootorsõiduk või haagis; see termin hõlmab igat autorongi;
 „mootorsõiduk” – iseliikuv maanteesõiduk, mida tavaliselt kasutatakse inimeste või kaupadeautoveoks või inimeste või kaupade veoks kasutatavate  sõidukite pukseerimiseks teel; see termin ei hõlma põllumajandustraktoreid;
 „haagis”– mootorsõiduki poolt veetavaks kavandatud sõiduk, sealhulgas ka poolhaagis;
 „poolhaagis”– haagis, mille ühendamine mootorsõidukiga on ette nähtud nii, et osa sellest toetub  mootorsõidukile ning viimane kannab tunduva osa poolhaagise kaalust ja selle koorma kaalust;
 „autorong”– kokku haagitud sõidukid, mis osalevad maanteeliikluses ühe tervikuna;
 „lubatud täismass” – koormatud sõiduki maksimaalne mass, mis on lubatud sõiduki registreerinud riigi pädeva asutuse poolt;
 „autovedu” –reisijate- või kaubaveoks kasutatava koormaga või koormata sõiduki teekondtäielikult või osaliselt üldkasutataval maanteel;
 „rahvusvaheline autovedu” – autovedu vähemalt ühe riigipiiri ületamisega;
 „liinivedu”– kindla sagedusega reisijatevedu täpselt määratud marsruudil, kusjuures reisijate pealetulek ja
 mahaminek toimub varem kindlaksmääratud peatustes.

 „juht”– isik, kes juhib sõidukit kas või lühikest aega, olenemata sellest, kas ta töötab palgalisena või mitte, või on sõidukil selleks, et juhtida seda vajaduse korral;
 „meeskonnaliige” – juht või üks järgnevatest isikutest, olenemata sellest, kas ta töötab palgalisena või mitte:

Veoeeskirjad või neid asendavad dokumendid, mille on kinnitatud lepinguosaliste pädevad asutused ja vedajad enne veo alustamist avaldanud, määravad kindlaks veotingimused ja iseäranis veo sageduse, sõiduplaanid, tariifid ja veokohustuse, kui need tingimused ei ole kindlaks määratud seaduse või eeskirjaga. 

Olenemata sellest, kes on veo korraldaja, loetakse liiniveoks ka teatud liiki reisijatevedu, mis ei ole üldkasutatav reisijatevedu, kui see vedu toimub käesoleva mõiste esimeses lõigus kindlaksmääratud tingimustel. Sellist vedu, eriti sellist, mis näeb ette tööliste veotööle ja tagasi või kooliõpilaste veo kooli ja tagasi, nimetatakse edaspidi „eriotstarbeliseks liiniveoks”. 

 AETR kokkuleppe rakendusala 
Kokkulepet kohaldatakse iga lepingupoole territooriumil kõigil rahvusvahelistel vedudel, mida teostatakse nimetatud lepingupoole või mõne teise lepingupoole territooriumil registreeritud sõidukiga.

Kui aga:

 rahvusvahelise maanteeveo ajal üks või mitu meeskonnaliiget ei lahku riigi territooriumilt, kus nad tavaliselt töötavad oma kutsealal, siis võib lepingupool sellel territooriumil mitte kohaldada meeskonnaliikme või meeskonnaliikmete suhtes käesoleva kokkuleppe sätteid;
 lepingupooled, kelle territooriumidel vedu toimub, ei lepi kokku teisiti, siis ei kohaldata käesolevat kokkulepet kaupade rahvusvahelisele maanteeveole, mida teostatakse:

     kaubaveosõidukiga, mille lubatud suurim kaal, kaasa arvatud haagis või poolhaagis, ei ületa 3,5 tonni;
     reisijateveosõidukiga, mis oma konstruktsiooni ja seadistuse tõttu on sobiv kuni üheksa inimese, kaasa arvatud juht, veoks;
     regulaarseks reisijateveoks kasutatava sõidukiga, kui nimetatud veomarsruut ei ületa 50 km;
     sõidukiga, mille lubatud suurim kiirus ei ületa 30 km/h;
     kaitsejõudude, tsiviilkaitse, tuletõrje ja ühiskondliku korrakaitse eest vastutavate asutuste poolt kasutatava või nende kontrolli all oleva sõidukiga;
     kanalisatsioonivõrkude, tulvavee tõrjeks, vee-, gaasi- ja elektrivõrkude teenindamiseks, maantee korrashoiuks ja järelevalveks, prügi äraveoks,  telegraafi-telefoniteeninduseks, posti veoks, raadio- ja televisioonileviks ning raadio- ja televisioonisaatjate ja -vastuvõtjate avastamiseks kasutatava sõidukiga;
     vältimatu abi ja päästeteenistuse sõidukiga;
     meditsiiniabi sõidukiga;
     tsirkuse ja lõbustusasutuse rekvisiite vedava sõidukiga;
     tehnoabisõidukiga;
     sõidukiga, millega viiakse läbi teekatsetusi sõiduki tehnilise arengu, remondi ja hoolduse täiustamise otstarbel ning uue või ümberehitatud sõidukiga, mida ei ole veel ekspluatatsiooni võetud;
     isiklikuks otstarbeks kasutatavate kaupade, mis ei ole ettenähtud müügiks, veoks kasutatava sõidukiga;
     farmidest piima varumiseks ja loomasöödaks ettenähtud piimatoodete farmidesse toomiseks kasutatava sõidukiga. 

 Vaata ka 
 Sõidumeerik

 Viited 

Kategooria:Rahvusvahelised lepingud