Anton Taamal

Anton Taamal (ka Thamal, Tamla; 22. jaanuar 1912 Gatšina – 2. oktoober 1992 Tallinn) oli Eesti laevakapten, leiutaja ja ehtekunstnik.

Sündinud Peterburis eesti-vene segaperekonda, jõudis ta pärast Vabadussõja lõppu esmakordselt Eestisse, kus ema leidis koha vene keele õpetajana, ent tehasetöölisest isal oli raskusi püsiva töökoha leidmisega ning ta suri vanglas pärast korduvat süüdimõistmist erinevates korrarikkumistes. Isa vangistuse tõttu nime Tamlast Taamaliks muutnud Anton asus pärast gümnaasiumi lõpetamist õppima Riigi Tööstuskoolis, kust siirdus tööle laevamehaanikuna. 

Teise maailmasõja ajal elas Taamal Vladivostokis ja tõenäoliselt töötas sealses sadamas. Pärast Eestisse naasmist 1950ndate alguses alustas kaptenina kalatraaleritel Riiklikus Kalapüügi Trustis, mis muutis hiljem nime ENSV Heeringapüügivalitsusesks (vt Eesti Kalatööstus). Taamal elas samal tänaval ja sõbrunes kirjanik Hans Leberechtiga, kelle romaanis „Kaptenid“ esineva insener Kopli tegelaskuju prototüübina on nähtud Taamalit, kes on mitme nõukogude aegse leiutise autor. Neist on tootmisse läinud mh nõukogude SRT tüüpi kalatraaleri jaoks loodud survepress (1958) traalvõrgu puhastamiseks. Lühikene abielu (1953–1955) Leningradi baleriini Irina Snežnajaga lahutati Taamali „amoraalse ja nõukogude kodanikule ebasobiva käitumise tõttu“. 

Taamali disainitud ja valmistatud terasest, keraamikast ja klaashelmestest käsitööehteid, peamiselt meeste kaela- ja käekeesid, müüdi kuuekümnendate lõpu hipiliikumise ajal Londonis, peamiselt Soho kunstikauplustes. 
Plymouthi sadamas järjekordse partii üleandmisel pidasid julgeolekuorganid Taamali kinni  ning pärast süüdistusi ebaseaduslikus spekulatsioonis pensioneerus ta 1972. aastal tootmiskoondisest Ookean. Tõenäolisest õnnestus tal vangistust ja karmimat karistust vältida suhete tõttu partei kõrgema juhtkonnaga. Elu lõpuni elas Taamal tagasitõmbunult Mustamäel.

Kategooria:Eesti laevakaptenid
Kategooria:Eesti ehtekunstnikud
Kategooria:Sündinud 1912
Kategooria:Surnud 1992