Aleksei Starobinski

Aleksei Aleksandrovitš Starobinski (vene keeles Алексей Александрович Старобинский; 19. aprill 1948 Moskva – 21. detsember 2023 Moskva) oli vene füüsikateoreetik ja kosmoloog.

Ta lõpetas 1972. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna ja  kaitses 1975. aastal Landau Teoreetilise Füüsika Instituudis kandidaadiväitekirja "Квантовые эффекты и усиление волн в сильных гравитационных полях" (juhendaja Jakov Zeldovitš).
Väidetavalt sai ta füüsika-matemaatikadoktori kraadi väitekirja kaitsmata.

Starobinski töötas Landau Teoreetilise Füüsika Instituudis juhtivteadurina (1990–1997), seejärel gravitatsiooni ja kosmoloogia sektori juhatajana (1990–1997) ning alates 1997. aastast kuni surmani peateadurina. 2017. aastast töötas ta ühtlasi Kõrgema Majanduskooli professorina.

Ta on maetud Novodevitšje kalmistule.

Teadustöö
Starobinski teadustöö peamised uurimissuunad olid klassikaline gravitatsiooniteooria, gravitatsiooni kvantteooria, varajase Universumi inflatsioonistaadium, tumeenergia, tumeaine, reliktkiirgus, Universumi suuremastaabiline struktuur, mustad augud, gravitatsioonilained, modifitseeritud gravitatsioon ja multiversum.  

Starobinski 1979. aastal avaldatud uurimuse kohaselt võis Universum oma eksisteerimise esimestel hetkedel läbida erakordselt kiire eksponentsiaalse paisumise. Samal aastal arvutas ta välja gravitatsioonilainete tekke selle eksponentsiaalse paisumise ajal. Kuid tema uurimistöö ei jõudnud esialgu Nõukogude Liidust kaugemale. Vahetult pärast seda pakkus ameerika füüsik Alan Guth välja idee, et varajase Universumi eksponentsiaalse paisumise staadium, mille ta nimetas "inflatsiooniks", võiks seletada meie Universumi homogeensust ja lahendada paljud teised Suure Paugu lahendamata kosmoloogia probleemid.

Starobinski on koos Alan Guthi ja Andrei Lindega inflatsioonilise Universumi kaasaegse teooria loojaid. Kosmiline inflatsioon on arenguetapp Universumi kauges minevikus, mis eelnes Kuumale Suurele Paugule. Ta koostas sellise etapi esimese täieliku ja järjekindla mudeli (1980), mille käigus Universum paisus kiirenevalt rohkem kui 1025 korda aja jooksul, mis oli vaid mõne suurusjärgu võrra pikem kui Plancki aeg (10−43 sekundit) ja seejärel pärast selle lõppu läks sujuvalt üle Kuuma Suure Paugu staadiumisse.  

Starobinski 1980. aastal esitatud inflatsioonimudel annab jätkuvalt (2023) parima kooskõlastuse kõigi praegu saadaolevate vaatlusandmetega võrreldes teiste mudelitega, millised on välja pakkunud teised teadlased, sealhulgas Alan Guth ja Andrei Linde.  

1982. aastal esitas Starobinski uue inflatsiooni tekitatud kvantfluktuatsioonide teooria. See teooria oli väga sarnane Vjatšeslav Muhhanovi ja Gennadi Tšibissovi Starobinski mudeli kontekstis väljatöötatud teooriaga.

Tunnustus
1996 – Fridmani preemia (tööde tsükli eest, mis käsitlevad de Sitteri (inflatsiooni) staadiumi teooriat varases Universumis ja selle vaatluslikke ilminguid)
2009 – Tomalla auhind (koos Vjatšeslav Muhhanoviga)
2010 – Oskar Kleini medal
2012 – Amaldi medal (koos Vjatšeslav Muhhanoviga)
2013 – Gruberi kosmoloogiaauhind (koos Vjatšeslav Muhhanoviga)
2014 – Kavli auhind astrofüüsika valdkonnas (koos Alan H. Guthi ja Andrei Lindega "kosmilise inflatsiooni teooria teedrajava panuse eest")
2016 – Sahharovi kuldmedal
2017 – Ordre des Palmes académiquesi ohvitseriklassi orden
2019 –  Diraci medal (koos Vjatšeslav Muhhanovi ja Rašid Sjunjajeviga)
2021 – Pomerantšuki auhind

Valitud teadusakadeemiate liikmeks
1997 – Venemaa Teaduste Akadeemia (korrespondentliige)
2010 – Leopoldina (välisliige)
2011 – Venemaa Teaduste Akadeemia (akadeemik)
2013 – Rahvuslik Teaduste Akadeemia, India (välisliige)
2014 – Norra Teaduste Akadeemia (välisliige)
2017 – USA Rahvuslik Teaduste Akadeemia (välisliige)
2017 – India Rahvuslik Teaduste Akadeemia (välisliige)

Publikatsioone
Aleksei Starobinski tsiteeritumaid publikatsioone Google Scholari andmeil:
AA Starobinsky, A new type of isotropic cosmological models without singularity, Physics Letters B 91 (1), 99-102, (1980).

AA Starobinsky, Dynamics of phase transition in the new inflationary universe scenario and generation of perturbations, Physics Letters B 117 (3-4), 175-178, (1982).

V Sahni, A Starobinsky, The case for a positive cosmological Λ-term, International Journal of Modern Physics D 9 (04), 373-443, (2000).

AA Starobinskii, Spectrum of relict gravitational radiation and the early state of the universe, JETP Lett 30, 682 – 685, (1979). 

L Kofman, A Linde, AA Starobinsky, Towards the theory of reheating after inflation, Physical Review D 56 (6), 3258, (1997).

L Kofman, A Linde, AA Starobinsky, Reheating after inflation, Phys. Rev. Lett. 73, 3195, (1994).

Viited

Kategooria:Nõukogude Liidu kosmoloogid
Kategooria:Nõukogude Liidu füüsikateoreetikud
Kategooria:Venemaa füüsikateoreetikud
Kategooria:Moskva ülikooli vilistlased
Kategooria:Novodevitšje kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1948
Kategooria:Surnud 2023