Plaatvundament

Plaatvundament on vundamendi liik, mis koosneb ühest horisontaalselt valatud betoonikihist. Plaatvundamendiga maja ehitatakse enamasti pehme pinnasega alale. Betoonikiht on tavaliselt 10 kuni 15 sentimeetrit. Esialgu valmistatakse ette ala, kuhu paigaldatakse raketised, mis määravad plaadi struktuuri ja kuju. Hiljem tihendatakse liiva- või kruusakiht ning seejärel pannakse paika betooni armatuur. Plaatvundamendi all olev liiva- või kruusakiht on ka umbes 10 kuni 15 sentimeetrit. Selline kihi paksus tagab parema vee äravoolu ja aitab efektiivsemalt jaotada koormust. Mõnel juhul varieerub kihi paksus pinnase tüübist ja kliimatingimustest sõltuvalt. Siis paigaldatakse erinevad torustikud ja elektrisüsteemid. Kõik eelnev tehtud, valatakse betoon, mida viimistletakse, silutakse ja lõpuks lastakse kivistuda. Kui betoon on kuivanud, eemaldatakse raketised.

 Postiviised küljed 

 Võrreldes teiste vundamendi tüüpidega on plaatvundament odavam ja ei vaja lisa kaevetöid.
 Plaatvundamenti on kergem valada ja valmimine võtab vähem aega, sest kuivamisperiood on palju lühem. See vähendab maja üldist ehitamisaega.
 Plaatvundament on energiatõhusam, sest aitab pinnasest tulevat külma eemal hoida ja aitab seeläbi maja soojust säilitada.
 Plaatvundament annab majale stabiilse aluse ehitamiseks ja minimeerib nihkumist.
 Plaatvundamendil suurem kandevõime, sest jaotab massi ühtlaselt pinnale.

 Negatiivsed küljed 
 Madalad temperatuurid võivad vundamenti kahjustada, isegi kui seda on isoleeritud. Selle tagajärjel võib vundament praguneda ja praod koguda endasse niiskust.
 Kuna torustikud tuleb vundamendi sisse paigaldada, tuleb nende purunemise korral vundamenti lõhkuda, mis suurendab remondimaksumust.
 Kuigi betoon on veekindel, võib kõrgem pinnavesi siiski betooni mõjutada ja betooni ümber kogunenud vesi võib tekitada hallituskahjustusi.

 Viited 

Kategooria:Ehitus