Miami sinine

Miami sinitiib (Cyclargus thomasi bethunebakeri) on väike liblikas, mis on pärit Florida lõunaosa rannikualadelt. See on Thomasi sinitiiva (Cyclargus thomasi) alamliik. Kunagi kogu oma levikualal levinud, on ta muutunud kriitiliselt ohustatuks ja teda peetakse väljasuremisohus olevaks. Liigi arvukust on suurendanud hiljutine Florida Loodusmuuseumi liblikate paljundamise ja reintrodutseerimise programm.

 Taksonoomia 
Miami sinitiival on olnud mitu sünonüümi. Esmakordselt tuvastati ta 1886. aastal Florida populatsioonina (Indiani jõest lõuna pool) Kuuba liblikast Lycaemon ammon. G. T. Bethune-Baker täheldas 1915. aastal, et selle liblika Florida populatsioon, mida tol ajal nimetati Hemiargus ammon'iks, erines Kuuba populatsioonist. Plebeius ammon 'i esinemisest Dry Tortugases teatati 1941. aastal. Florida populatsioonile omistati 1943. aastal alaspetsiifiline staatus kui Hemiargus ammon bethune-bakeri, ja 1945. aastal määrati liik ümber Cyclargus thomasi alla, jättes Miami sinitiiva nimeks Cyclargus thomasi bethunebakeri.

 Kirjeldus 
Miami sinitiiva tiibade siruulatus on 22-28 millimeetrit. Isastel on tiibade ülemine külg helesinine, emastel aga tumehall ja tiibade kehale lähema osa juures veidi sinine. Tiibade alumine pool on mõlemal sugupoolel hall, tagatiival on valge riba ja neli musta laiku. Röövikute värvus varieerub helerohelisest lillani. Nukud võivad olla mustad või rohelised.Daniels, Janet C. (2005). "Species Profile: Cyclargus thomasi bethunebakeri". In Shepherd, M. D.; Vaughn, D. M.; Black, S. H. (eds.). Red List of Pollinator Insects of North America (PDF) (CD-ROM Version 1 ed.). Portland, Oregon: The Xerces Society for Invertebrate Conservation. Arhiveeritud originalist (PDF) 11. oktoobril 2008.

 Bioloogia 
Emased võivad muneda 300 muna. Emased munevad ühe muna korraga, kuid toidutaimele munetakse rohkem kui üks muna. Enamiku osa aastast väljuvad täiskasvanud isendid nukust umbes 30 päeva pärast munemist. Täiskasvanuid on esinenud aastaringselt, maist kuni novembrini on märgitud mitme põlvkonna kattumist ja detsembrist kuni aprillini on talvel põlvkond, kus täiskasvanud ja nukud on diapausis.Rivenbark: Reproduction.

Enne 1970. aastaid teati, et Miami sinitiib kasutab toidutaimena pärl-ogakauna (Caesalpinia bonduc) ja keerukaunapuu (Pithecellobium) liike. Alates 1970. aastatest on Miami sinitiiva toidutaimedena palju märgatud kohalikku südaseemnikuliiki Cardiospermum corindum ja sissetoodud liiki Cardiospermum halicacabum. Hiljuti avastatud populatsioonid Key West National Wildlife Refuge'is kasutavad eelistatud toidutaimena keerukaunapuu liiki Pithecellobium keyense. Teised teadaolevad toidutaimeliigid on Caesalpinia pulcherrima, Symphoricarpos ja Pithecellobium unguis-cati.Rivenbark: Habitat.

Miami sinitiiva mandril elavad populatsioonid munevad oma munad südaseemniku liikidele. Florida Keys'i alumise osa populatsioonid munevad pärl-ogakaunale. Key West National Wildlife Refuge'i Miami sinitiivad kasutavad keerukaunapuuliike.Florida FWC. "Miami Blue Butterfly". Florida Fish and Wildlife Conservation Commission.

Sademete hulk Florida Keys'is võib olla oluline tegur, mis seletab Miami sinitiiva arvukuse vähenemist.KOBILINSKY, DANA (2 May 2022). "Rainfall may exacerbate Florida butterfly decline". wildlife.org. The Wildlife Society.

 Leviala 
Enne 20. sajandi lõppu ulatus Miami sinitiiva levila Daytona Beachist lõunasse ümber poolsaare tipu ja Tampa Bay piirkonda ning Florida Keys'i piirkonnas kuni Dry Tortugaseni. Tema elupaik hõlmab suletud võrametsade, põõsastike ja männi kaljumaade servi. Miami sinitiib on ainus Ameerika Ühendriikides leitud Cyclargus thomasi alamliik.

Miami sinitiiba on kohatud Bimini saartel ja leitud rändavaid isendeid Bahama saarte teistest osadest.Rivenbark: Historical range/distribution. 20. sajandi teisel poolel vähenes Miami sinitiiva levikuala elupaikade kadumise tõttu linnaarenduse tagajärjel. Aastakümneid kestnud elupaikade killustumine on tekitanud metsaservakooslusi, mis võivad ohustada putukaliike, sealhulgas Miami sinitiiba.Carroll, & Loye, J. (2006). Invasion, Colonization, and Disturbance; Historical Ecology of the Endangered Miami Blue Butterfly. Journal of Insect Conservation, 10(1), 13–27. https://doi.org/10.1007/s10841-005-8315-z.

Liik oli 1990. aastaks Florida mandriosalt ja poolsaarel asuvatelt barjäärisaartelt kadunud. Leviala piirdus mõne kohaga Florida Keys'i saartel ja muutus seal haruldaseks. Tundub, et 1992. aastal hävitas orkaan Andrew kogu alamliigi.

Miami sinitiiva levikuala on piiratud. Täiskasvanud isendid, kes on pärast eelnevat püüdmist uuesti kinni püütud, leiti harva rohkem kui 25 meetri kaugusel esialgsest püügikohast.Rivenbark: Range size and dispersal.

 Vaatlused ja aretusprogrammid 
1999. aastal nähti Bahia Honda State Parkis mõnd Miami sinitiiba. Hinnanguliselt oli neid liblikaid jäänud vähem kui viiskümmend. Põhja-Ameerika Liblikate Assotsiatsiooni taotlusel kandis Florida Kala ja Eluslooduse Säilitamise Komisjon 2002. aastal Miami sinise ajutiselt ohustatud liigi erakorralisse nimekirja. Ohustataud liikide loetellu kanti liik püsivalt 2003. aastal. Vahepeal ei olnud otsingute käigus leitud teisi Miami sinitiiva kolooniaid.

2003. aastal alustas Florida Ülikooli entomoloogia ja nematoloogia osakond Miami sinitiibade kasvatamist ja aretamist, alustades umbes 100 loodusest kogutud munast. 2004. aastal lasid nad 2500 isendit valitud kohtades vabaks. 2006. aasta augustis ja septembris lasid nad sadu vangistuses kasvatatud röövikuid ja valmikuid Elliott Key's Biscayne'i rahvuspargis vabaks."Miami Blue Butterflies Reintroduced". National Park Service. Miami sinine on taasasustatud Evergladesi rahvusparki ja Dagny Johnson Key Largo Hammock Botanical State Parki, kuid kõik katsed enne 2009. aasta maid ebaõnnestusid.Rivenbark: Land Ownership.

2006. aasta novembris ja detsembris avastati veel asurkondi Boca Grande Key's ja Marquesas Keys'is Key West National Wildlife Refuge'is. Bahia Honda populatsioon suri 2010. aastal välja ja seejärel keskenduti kaitsemeetmetele Key West National Wildlife Refuge'i asurkondade suhtes. Veel üks asurkond avastati 2016. aastal Great White Heron National Wildlife Refuge'is.Watts, Kate (June 2, 2016). "Rare Miami blue butterflies discovered in Great White Heron National Wildlife Refuge". U.S. Fish and Wildlife Service.

Miami sinitiib on Florida osariigiU.S. FWS (December 29, 2015). "Miami Blue Butterfly". U.S. Fish and Wildlife Service. ja föderaalvalitsuse poolt määratletud ohustatud liigina"Endangered and Threatened; Listing of the Miami Blue Butterfly as Endangered Throughout Its Range; ..." Office of the Federal Register. April 6, 2012. ning on NatureServe'i poolt loetletud kriitiliselt ohustatud alamliigina.

 Viited 

 Välislingid 
 North American Butterfly Association: Miami Blue Fund Arhiveeritud 2006-09-27 at the Wayback Machine - Sisaldab pilte Miami sinisest.
 NABA Chapter: Miami Dade County

Kategooria:Sinilibliklased