Vene-Pärsia sõda (1826–1828)

Viies Vene-Pärsia sõda oli sõda Venemaa ja Iraani vahel aastatel 1826–1828. See oli viimane kahe suurriigi vahel Taga-Kaukaasia pärast peetud sõdadest.

Sõda puhkes Vene laienemispoliitika ja Iraani vastupanu põrkumisel ning selle jooksul peeti mitu suuremat lahingut, nagu Ganja lahing ja Erivani vallutamine. Pärslasi saatis alguses edu, Aleksei Jermolovi vägesid õnnestus üllatada. Pärsia vägesid aitasid kohalike ülestõusud Tališis, Ganjas, Širvanis, Şəkis ja mujal. Iraani edu lõppes kindral Ivan Paskevitši abivägede saabumisega ning venelased vallutasid Loode-Iraani tähtsama linna Tabrīzi.

Sõda lõppes 1828. aasta Turkmentšai rahuga, Iraan jäi ilma oma viimastest Kaukaasia aladest Araksist põhjas ehk kogu tänapäeva Armeeniast, Aserbaidžaani Nahhitševani autonoomsest vabariigist ja Türgi Iğdıri provintsist. Lepinguga said venelased sõna Iraani poliitikas ning šahh pidi edaspidi troonipärija määramiseks saama venelaste heakskiidu.

Sõda oleks võinud Iraani jaoks lõppeda veelgi laastavamalt, riik oleks võinud ilma jääda kogu Iraani Aserbaidžaanist või muutuda koguni Venemaa vasallriigiks, kuid selle hoidsid ära pärsia oskuslikud diplomaadid, Suurbritannia diplomaatiline tugi ning Venemaa ajahäda, kuna neil tuli juba valmistuda eesolevaks sõjaks Türgiga. Pärast sõda ei kohelnud Euroopa suurvõimud ega Venemaa Kadžaaride Iraani enam võrdse poolena.

Allikad












Kategooria:Pärsia
Kategooria:19. sajand Venemaal
Kategooria:Sõjad