Annemõisa mõis (Haimre)

Annemõisa mõis (sagedamini kutsutud saksakeelse nime Annenhof järgi), rahvasuus tuntud kui Tiitsu maja, oli Haimre mõisa karjamõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Märjamaa alevis.

 Ajalugu 
11. juunil 1870 müüs Haimre mõisnik Alexander Rudolf Karl von Uexküll mõisamaakoha Annenhof 1000 hõberubla eest Tallinna Toompea kodanikule nimega Georg (ka Jüri) Artel († 05.06.1898 Märjamaal); kinnistamise kuupäev: 23. august 1872. Kuna mõisa kohta varasemaid teateid pole ning 1855. aasta Haimre mõisa valduste plaanil on tema asukoht tühi, siis võib eeldada, et eelmainitud tehing on ka mõisa asutamise aasta. Kinnistu suurus oli 9 tessatiini ja 900 ruutsülda ehk 10,25 hektarit. 
pisi|Lõige tsaariaegsest Haimre mõisa valduste plaanist (1889). Pärnu maanteest põhja pool asub Lemmiku karjamõis (Die Hoflage Lemmiko) ning Pärnu maanteest lõunas Annemõisa karjamõis (kaardil Artels Grundstück ehk Arteli krunt). Kaardil nähtava krundi piirid ühtivad suuresti tänapäeva Tehnika, Tehase ja Pargi tänavaga, kuid Pargi tänava ja karjamõisa vahele jäi veel eraldi krunt.
Umbes samal ajal rajati krundile ühekorruseline palkmaja, mis täitis nii elumaja kui ka Georg Arteli peetava poe otstarvet. Hoone oli 12 sülda 1 jalg pikk, 5 sülda 1,5 jalga lai ning 1 süld 4,5 jalga kõrge. Hoonel oli kivist vundament, sindelkatus, 2 korstent, 3 kahhelahju ja 1 köögipliit. Maja väärtuseks oli 2400 rubla.
pisi|Annenhofi kinnistust eraldatud kruntide skeem (1940).  Kaardi edelaserval asub praegu Tehnika tänav.
1871. aastal ehitati peahoone taha õlgkatusega palkidest kõrvalhoone, mis täitis rehe, talli ning vankrikuuri otstarbeid. Hoone oli 13 sülda pikk, 4 sülda lai ning 1 süld 2 jalga kõrge. Peahoone kaugus kõrvalhoonest oli 23 sülda. Kõrvalhoone väärtuseks oli 1000 rubla.

Mõlemad hooned kindlustati 1874. aastal Eestimaa Vastastikuse Tulekindlustuse Seltsi kaudu kindlustuspoliisi numbriga 2298.

Pärast Georg Arteli surma 1898. aastal päris mõisa tema tütar Anna Tiits (sünd. Artel; enne eestistamist Tietz) (* 04.09.1857; † 01.05.1937). Viimase järgi on mõis ka tõenäoliselt oma nime saanud. Anna Tiitsu nimele kinnistati krunt ametlikult alles 10. aprillil 1937, et oleks võimalik kinnistut edasi kinkida. 13. aprillil 1937 kinkiski Anna Tiits Annenhofi oma lapsendatud pojale Arnold Tiitsule; kinnistati 16. juuli 1937. Kinnistu väärtuseks oli siis märgitud 2000 krooni. 

1940. aastal eraldati mõisamaakohast Annenhof (kinnistu nr. 76) üksteist krunti: Pae (nr. 54), Põllu (nr. 55), Eha (nr. 56), Koidu (nr. 57), Aasa (nr. 58), Oja (nr. 59), Palu (nr. 60), Nurme (nr. 61), Luha (nr. 62), Laane (nr. 63), Nõmme (nr. 64). Kokku oli eraldatud kruntide pindalaks 3,9604 hektarit. 

Kinnistu püsis Arnold Tiitsu omandis ka pärast Eesti okupeerimist 1940. aasta suvel. 20. sajandi teisel poolel tegutses Annenhofi hoonetes erakool, kus mõnda aega õpetas ka kirjanik Harri Jõgisalu.

 Lammutamine 
Märjamaa vald müüs 20. mail 2003 sõlmitud vallavolikogu otsusega nr. 56 Annenhofi karjamõisa (Pärnu mnt 101) kinnistu pindalaga 12 302 m² avalikul enampakkumisel, mille tulemusena sõlmiti 9. juulil 2003 notariaalne leping ostjaga ERA Valduse AS. 12. augustil andis Märjamaa Vallavalitsus korraldusega nr. 692 loa krundil oleva hoonestuse lammutamiseks. 

Lammutamise otsus tekitas Märjamaal suurt vastukaja, mille osana saadeti 22. septembril 2003 Muinsuskaitseametile avaldus, et endise karjamõisa peahoone võetaks riikliku kaitse alla. 10. oktoobril 2003 võttis Muinsuskaitseamet hoone ajutise kaitse alla, et selgitada välja selle vastavus mälestise tunnustele. Muinsuskaitseameti tellitud ülevaatuse kohaselt oli hoone tehniliselt heas seisus ning taastatav. Muinsuskaitse Nõukogu arhitektuurimälestiste ekspertnõukogu leidis 9. veebruaril 2004 toimunud koosolekul, et Annenhof kui üks Märjamaa vanemaid elamuid omas oma arhitektuuri ja ajalooga kõrget miljööväärtust ning et hoone säilitamine oleks Märjamaale oluline. Nõukogu tunnustas kohalike elanike initsiatiivi ajaloolise hoone kaitsmisel, ent otsustas, et hoonel pole piisavalt mälestise tunnuseid, et teda saaks tunnistada riiklikuks kultuurimälestiseks. Muinsuskaitseamet rõhutas veel kord hoone väärtust ning soovitas Märjamaa vallavalitsusele, luua Märjamaale kaitstav miljööväärtuslik ala. Ekspertnõukogu otsus avaldati Märjamaa Vallavalitsusele 11. veebruaril 2004, mille järel viimane lõpetas lammutusloa peatamise. Arvestades lammutusloaga, algatas kinnistu omanik detailplaneeringu loomise, mille eesmärgiks oli kinnistu elamukruntideks jagamine ning neid teenindava tänava (praegune Anne tänav) rajamine. 

16. novembril 2004 alustati Annenhofi peahoone lammutamist. 24. novembriks olid ära võetud juba uksed, aknad, põrandalauad ja osa välisvoodrist. Voodrilaudu põletasid töömehed sealsamas krundil, mistõttu nende tegevust võrreldi 1905. aasta mõisate põletamisega. Hoone palgid määrati demonteerimisele, mille järel neist pidid Saaremaal kaks palkmaja saama. 

19. novembri õhtul toimus kohalike elanike meeleavaldus Annenhofi lammutamise vastu. Meeleavalduselt leidus muuhulgas lina tekstiga „Miks lõhutakse esiisade tööd? Karjamõis linnas on haruldus!“ Meeleavaldusel käis kohal ka Kanal 2 reporter, kellel aga ei õnnestunud ERA Valdus AS-i esindaja või Märjamaa vallavanemaga intervjuud pidada. 

Annenhofi kaitseks võtsid eri viisidel sõna kirjanikud Arvo Valton ja Harri Jõgisalu, Märjamaa muusika- ja kunstikooli rahvamuusikaõpetaja Margit Kuhi, pikaaegne Märjamaa koolijuht Leonhard Vaide , humorist Raimo Aas ja teised.

2024. aasta seisuga on Annenhofi hooned lammutatud. Nende asemel on nüüd Anne tänav ning juba valmis või ehitusjärgus uuselamud.

 Muu 
20. sajandi alguse paiku seisnud Märjamaal Annenhofis asunud nn Tiitsu poodi suunav silt, mis torkas silma oma viletsa õigekeele poolest. Sildil seisnud „SIT LÄP POTI“ („Siit läheb poodi“). Silt püsinud omal kohal paarikümneks aastaks.

 Viited 

__SISUKORRATA__
Kategooria:Läänemaa mõisad
Kategooria:Märjamaa kihelkond
Kategooria:Karjamõisad