Haralds Kalniņš

Haralds Kalniņš (20. juuli 1911 Peterburi – 27. oktoober 1997) oli läti luterlik vaimulik. Lisaks oli ta aastast 1967 Venemaa, Ukraina, Kasahstani ja Kesk-Aasia sakslaste vaimulik hooldaja.

Ta sündis Peterburis saksa-läti segaperekonnas. 1919. aastal opteerusid tema vanemad Lätti. Aastatel 1933–1937 õppis ta vaimulikus seminaris Baselis. Pärast seminari lõpetamist oli ta vikariaadis Elsassis. 1938. aastal naasis ta Lätti. Aastatel 1943–1945 teenis ta Läti SS-leegionis veltveeblina.

Pärast sõjavangist vabanemist 1947. aastal naasis ta Lätti. 1951. aastal ordineeriti ta Läti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopi Gustavs Tūrsi poolt Läti Evangeelse Luterliku Kiriku pastoriks. Ta tegutses 1965–1988 pastorina Riia Jeesuse kirikus. 1967. aastal asus ta vaimulikult hooldama Venemaa sakslasi. 1981. aastal sai ta superintendendiks.

1988. aastal lahkus ta Läti kirikust, et saada NSV Liidu saksa kogukondade (saksa keeles Deutschen Evangelisch-Lutherischen Kirche in der Sowjetunion) (tulevane ELKRAS) täieõiguslikuks piiskopiks.

1989. aastal avas ta kaugõppe teoloogilise seminari, mille õppesessioonid toimusid kaks korda aastas.

Jäi 1994. aastal pensionile.

Kategooria:Läti luterlike koguduste vaimulikud
Kategooria:Venemaa luteriusu vaimulikud
Kategooria:Sündinud 1911
Kategooria:Surnud 1997