LPO-50

LPO-50 (vene keeles Легкий Пехотный Огнемет, Legkii Pehotnõi Ognemet – 'kerge jalaväe leegiheitja') on Nõukogude Liidu leegiheitja.

Relv töötati välja 1953. aastal, et vahetada välja teise maailmasõja aegsed leegiheitjad ROKS-2 ja -3, ning see kuulus relvastusse 1980. aastateni. LPO-50 on kergekaaluline, kolme mahuti ja harkjalaga. 1960. aastatel toodeti seda Hiinas. 1980. aastatel vahetati see Nõukogude Liidus välja relvade RPO Rõs ja RPO-A Šmel vastu.

LPO-50 leidis kasutust Vietnami sõjas. Väidetavalt kasutasid Viet Congi sõdurid seda 1967. aasta Đắk Sơni veresaunas. Vähemalt üks LPO-50 oli kasutuses rünnakus Ameerika Ühendriikide merejalaväebaasile Con Thienis (samuti 1967). Lõuna-Vietnami võimud näitasid kolme sellist vaenlaselt konfiskeeritud leegiheitjat 1972. aastal Saigonis avalikkusele.

Ligi kuus sellist leegiheitjat oli enne 2001. aastat Iiri Vabariikliku Armee relvastuses.   Seda relva kasutati 1989. aastal rünnakus Briti armee kontrollpunktile.

Kasutajad
  Ajutine Iiri Vabariiklik Armee




 Jet flamethrowers burning alive are in China, North Korea and fought in Syria


Viited

Kategooria:Nõukogude Liidu relvad