Kiievi-Bilhorod

Kiievi-Bilhorod (ukraina keeles Білгород-Київський) oli 10.–12. sajandil linn-kindlus Kiievi-Venes Irpini jõe paremal kaldal. Linna varemete naabruses on Bilohorodka asula, mis on nime saanud kunagise linna järgi.

 Ajaloost 
Linna on esmamainitud 980. aastal. 991. aastal ehitas Vladimir I Bilhorodi endale kindluse ja kroonika järgi oli linn Vladimiri lemmikresidents, kuhu ta tõi hulga rahvast. Irpini paremkallas oli tollal Kiievi vürstidele vastu astujate drevljaanide maa ja linnus võis olla püstitatud Kiievi kaitseks nende eest, samuti stepirahvaste rünnete ennetamiseks.

997. aastal pidas linnus vastu petšeneegide pika piiramise ja peatas nende edasiliikumise Kiievi suunas. Nestori kroonika järgi oli linnas näljahäda ja veetšel lasti otsustada, kas jätkata vastupanu või mitte – see on Kiievi veetše esmamainimine ajaloos.

11. sajandil sai linnast piiskopi aujärje asukoht. Bilhorodi piiskoppi on nimetatud Nestori kroonikas 1088. aastal. 12. sajandil oli linn, nagu varem Perejaslav ja Novgorod, Kiievi suurvürsti troonipärija asupaik. See tava algas Vladimir II Monomahhi ajal, kes saatis oma poja Mstislavi Bilhorodi 1117. aastal; Mstislav sai Kiievi suurvürstiks 1125. aastal. 1140. aastal võttis linna oma valdusse Vsevolod II Olegovitš ja andis oma vennale Svjatoslav Olegovitšile. 1146. aastal sai Bilhorodi Izjaslav II, kes sai suurvürstiks 1151. aastal; 1159. aastal Mstislav II, kellest sai suurvürst 1167. aastal.

Linna hiilgeaeg oli suurvürst Rjurik Rostislavitši ajal, kes tegi Bilhorodist oma pealinna. Rjuriku käsul ehitas Petr Miloneg linna 1197. aastal valminud Apostlite katedraalkiriku, mille ase on tänapäeval kindlaks tehtud ja mille välimus on leidude ja põhiplaani alusel rekonstrueeritud. 13. sajandil käis linn pärast mongolite invasiooni alla ja pärast Kiievi vallutamist 1240. aastal lakkas olemast.

 Muistis 
Kiievi-Bilhorodi alal on tehtud arheoloogilisi kaevamisi ja osa piirkonnast on veel läbi uurimata. Kindlustatud ala hõlmab 110 hektarit. Muistis on oluline kui ainus drevljaanide kindlus, mis on säilinud peaaegu puutumatuna ja teadaolevalt suurim 10. sajandi Russi linnustest.V. Gripas. Білгород — «форпост града Києва» – Den', 2 March 2007

Kaevamistel on avastatud tellistest, puidust ja mullast linnakindlustused, kahe kivikiriku vundamendid ning palju üksikleide, mis annavad tunnistust asula majanduse, tehnika ja kultuuri kõrgest tasemest. Leitud on sepikodasid, keraamika-, luunikerduse- ja muude käsitööliste töökodasid; leitud keraamilised glasuurplaadid on tähelepanuväärsed oma keeruka ornamentika poolest. Kiievi-Bilhorodi 11.–12. sajandi elamud olid suured võrreldes muude asulatega, koosnesid mitte ühest, vaid kahest ruumist ja nende seinad olid sageli kaetud mitmevärviliste glasuurplaatidega. Apostlite kiriku põrand oli kaetud värviliste glasuurplaatidega, kuplid aga pliilehtedega; leitud on kuldtaustaga seinafreskode jäänuseid.

 Viited 

Kategooria:Ukraina ajalugu
Kategooria:Ukraina muistised
Kategooria:Ajaloolised linnad