1990. aasta Lenini mäetipu tragöödia

pisi|Lenini mäetipu lähedal tragöödia ohvrite mälestustahvel

1990. aasta Lenini mäetipu tragöödia oli traagiliste tagajärgedega lõppenud mägironijate tipputõusmised Lenini mäel, mis leidsid aset 1990. aasta 13. juulil, kus puhkenud laviinis 41 alpinisti kaotasid oma elu.

13. juulil 1990 maavärinast põhjustatud suuremahulises laviinis (laviin liikus alla pooleteist-kilomeetrise frondina) 5300 meetri kõrgusel alpinistide peatuspaigas, mida loeti ohutuks kohaks, hukkus 41 inimest. Kolm nädalat väldanud päästetööde käigus leiti ainult neli surnukeha (kohe esimesel otsingute päeval).

Üle poolte hukkunutest (23 alpinisti) olid Leningradist, osa neist seotud valikkatsetega Himaalaja ekspeditsiooni eel (1990. aastast avanesid piirid ja alpiniste Nõukogude Liidus lubati välismaale mitte ainult üleliidulise koondise koosseisus, vaid ka alpiklubide koondistega). Leningradi tuntumaid alpiniste, NSV Liidu esimene Džomolungma vallutaja Vladimir Balõberdin ei jäänud 5300 m kõrgusel vahelaagrisse ja jätkas tõusu ning jäi ellu – laviin liikus temast mööda.

Hukkunute hulgas oli Iisraeli, Šveitsi, Hispaania ja Tšehhoslovakkia alpiniste.

Viited

Kategooria:Alpinism
Kategooria:Õnnetused
Kategooria:1990