William Labov

William Labov (/l ə ˈ b oʊ v / lə-BOHV ; 4. detsember 1927 – 17. detsember 2024) oli Ameerika keeleteadlane, keda peetakse variatsioonilise sotsiolingvistika rajajaks.E.g., in the opening chapter of The Handbook of Language Variation and Change (ed. Chambers et al., Blackwell 2002), J.K. Chambers writes that "variationist sociolinguistics had its effective beginnings only in 1963, the year in which William Labov presented the first sociolinguistic research report"; the dedication page of the Handbook says that Labov's "ideas imbue every page". Teda on kirjeldatud kui "tohutult originaalset ja mõjukat isikut, kes on loonud suure osa sotsiolingvistika metoodikast."

Labov oli Philadelphias Pennsylvania ülikooli keeleteaduse osakonna emeriitprofessor ning tegeles sotsiolingvistika, keelemuutuste ja dialektoloogia alase uurimistööga. Pensionile läks ta 2015. aastal, kuid jätkas teadustööde avaldamist.

 Lapsepõlv ja haridus 
Labov sündis New Jerseys Passaicis ja kasvas üles Rutherfordis, kolides 12-aastaselt Fort Leesse. Labovi sõnul oli tema sündimise juures abiks laiemalt luuletajana tuntud arst William Carlos Williams. Labov käis Harvardi ülikoolis, kus ta õppis inglise keelt ja filosoofiat, lisaks keemiat. Harvardi ülikooli lõpetas ta 1948. aastal.

 Töökäik 
Pärast ülikooli lõpetamist ja enne keeleteaduseni jõudmist töötas Labov oma pere ettevõttes tööstuskeemikuna (1949–1961). Oma magistritöö (1963) kirjutas ta Martha's Vineyardi dialekti muutumise kohta, mille ta esitas ka Ameerika Keeleteaduse Seltsile. Labov omandas doktorikraadi (1964) Columbia ülikoolis, õppides Uriel Weinreichi käe all. Ta oli Columbia ülikooli keeleteaduse lektor (1964–70), alates 1971. aastast aga Pennsylvania ülikooli kaasprofessor, seejärel professor ja 1976. aastal Pennsylvania ülikooli lingvistikalabori direktor.

 Keeleteaduslik töö 
Sotsiodialektoloogiale suurt mõju avaldanud uurimismeetodit kasutas Labov New Yorgis kõneldavate inglise keele variantide uurimiseks. Oma uurimuse avaldas ta teoses "The Social Stratification of English in New York City" (1966). Mõjukad olid ka tema 1960. aastate lõpus ja 1970. aastate alguses avaldatud uurimused afroameerika kõnekeele (African American Vernacular English ehk AAVE) keeleliste tunnuste kohta. Labov väitis, et AAVE-d ei tohiks häbimärgistada kui ebastandardset ja valet, vaid pigem näha seda kui näidet inglise keele mitmekesisusest.

Labov on uurinud ka referentsiaalset määramatust ning seda, kuidas tavainimesed struktureerivad narratiivseid lugusid oma elust. Mitmed tema õpetatavad kursused on praktilised: üliõpilased lähevad Lääne-Philadelphiasse, et olla lastele abiõpetajaks, õppides samal ajal keeleteaduslikult tundma erinevaid keelevariante, näiteks AAVE-d.

Hiljem on Labov uurinud käimasolevaid muutusi Ameerika Ühendriikides kõneldava inglise keele fonoloogias, samuti vokaalide ahelmuutumise päritolu ja mustreid (ühe hääliku hääldusmuutus on seotud ja põhjustab teiste häälikute häälduse muutumist). Teoses "The Atlas of North American English" (2006) leiab ta kaasautoritega, et hetkel toimub kolm suurt erinevat häälikute ahelmuutust: lõunamuutus ehk Southern Shift (Apalatšid ja lõunaranniku piirkonnad); põhjas asuvate linnade vokaalimuutus ehk Northern Cities Vowel Shift (piirkond Madisonist Wisconsinis idas kuni Uticani New Yorgi osariigis) ja Kanada muutus ehk Canadian Shift, mis mõjutab suuremat osa Kanadast, lisaks mitmed pisemad muutused väiksemates piirkondades.

Labovi tuntumate õpilaste hulgas on Charles Boberg, Anne H. Charity Hudley, Penelope Eckert, Gregory Guy, Robert A. Leonard, Geoffrey Nunberg, Shana Poplack ja John R. Rickford. Inglismaal on tema uurimismeetodeid kasutatud Norwichi (Peter Trudgill) ja West Yorkshire'i (K. M. Petyt) kõnekeele uurimiseks.

Labovi teoste hulka kuuluvad 
 "The Study of Nonstandard English" (1969), 
 "Language in the Inner City: Studies in Black English Vernacular" (1972), 
 "Sociolinguistic Patterns" (1972), 
 "Principles of Linguistic Change" (vol I Internal Factors, 1994; vol II Social Factors, 2001, vol. III Cognitive and Cultural Factors, 2010). 

Koos Sharon Ashi ja Charles Bobergiga andis ta 2006. aastal välja teose "The Atlas of North American English".

 Keel kasutuses 
Uurimuses "Narrative Analysis: Oral Versions of Personal Experience" kasutavad Labov ja Joshua Waletzky sotsiolingvistilist lähenemist, et uurida, kuidas keel inimeste vahel toimib. See on oluline, kuna asetab struktuuri ja vormi uurimise konteksti, ühendades eesmärgi meetodiga. Labovi eesmärk on "isoleerida narratiivi elemendid."  Teos keskendub eranditult suulistele narratiividele.

Labovi järgi on narratiivil kahed funktsioonid: referentsiaalsed ja hindavad. 
 Referentsiaalsed funktsioonid määratlevad loo selle kontekstis, viidates sündmustele järjekorras, milles need algselt aset leidsid.Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 32. 
 Hindavad funktsioonid kirjeldavad jutustaja eesmärki loo jutustamisel.Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 41. Labov analüüsis formaalselt nii vaatluse kui intervjuude kaudu saadud suulisi tekste (andmed sisaldasid teistest uuringutest pärit 600 intervjuud, milles osalesid erineva (ka etnilise) taustaga lapsed ja täiskasvanudLabov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 13.). Labov jagab narratiivi viieks või kuueks osaks:

 Sissevaade (abstract) – annab ülevaate loost.
 Paigutumine (orientation) – Labov kirjeldab seda osa kui viitavaid lauseid, mis aitavad kuulajal paigutuda loos esinevate inimeste, loo koha, aja ja käitumusliku olukorra suhtes. Tegemist on kontekstuaalsete vihjetega, mis eelnevad põhiloole.
 Põhitegevus (complicating action) – põhilugu, mille käigus narratiiv lahti rullub. Loos võib esineda mitu sellist osa.
 Refleksioon (evaluation) – autor näitab eneseteadlikkust, tuues välja loo jutustamise otsese või kaudse eesmärgi. See osa annab vihjeid loo olulisusest jutustajale. Refleksioon võib olla väga peidetud, näiteks "leksikaalsed intensiivistajad [on teatud tüüpi] semantiliselt määratletud refleksioon."Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 37.
 Lahendus (resolution) – toimub pärast refleksiooni. Lahendus võib anda loole lõpetatuse tunde.
 Perspektiivi loomine (Coda) – viib kuulaja olevikku, tõmmates ta loo maailmast tagasi jutustamissündmuse maailma. See osa pole kohustuslik ja mõnel narratiivil seda pole.

Iga narratiiv ei sisalda kõiki neid elemente, sellise jaotuse eesmärk on vaid näidata, et narratiividel on sisemine struktuurne kord. Labov väidab, et narratiiviüksused peavad sündmusi ümber jutustama nende kogemise järjekorras, kuna narratiiv on ajaliselt järjestatud. Teisisõnu, sündmused ei toimu juhuslikult, vaid on üksteisega seotud; seega sõltub "algne semantiline tõlgendus" nende algsest järjestusest.Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 21. Selle jada demonstreerimiseks jagabki ta loo põhiosadeks. Ta defineerib narratiivklauslit kui "narratiivi põhiühikut"Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 22., mille ümber kõik muu on üles ehitatud. Klausleid saab üksteisest eristada ajaliste pöördepunktide (temporal junctures) järgi,Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative analysis: Oral versions of personal experience". p. 25. mis tähistavad ajalist nihet ja eraldavad narratiivklausleid. Ajalised pöördepunktid tähistavad ajalist järjestust, kuna klausleid ei saa ümber tõsta ilma nende tähendust muutmata.

Labovi ja Waletzky leiud on olulised, sest need pole puhtteoreetilised, vaid on tuletatud tegelikest andmete analüüsist. Labov, Waletzky jt koostasid intervjuud ja dokumenteerisid jutuvestmise kõnemustreid, lindistades suulist teksti etnograafiliste meetodite põhjal, nii et sellele saab hiljem täpselt viidata. Selline induktiivne meetod lõi uue süsteemi, mille kaudu jututeksti mõista.

 Kuldajastu põhimõte (Golden Age Principle) 
Labovi üks mõjukamaid panuseid keele muutumise uurimisse on tema kuldajastu põhimõte (või kuldajastu teooria). See väidab, et kõik häälikulised või grammatilised muutused, mida vastav keelekogukond endale teadvustada suudab, põhjustavad neis võrdselt negatiivse reaktsiooni. Kogukonna arvates leidub minevikus hetk, mil eksisteeris n-ö täiuslik keel, mida hääldati korrektselt ning milles väljenduti kaunilt. Sellest hetkest peale on aga keel hakanud alla käima ning iga keelemuutus tähistab kaugenemist täiuslikust keelevariandist.

 Teaduslik mõju ja kriitika 
Labovi mõjukaid uurimusi on viidanud ja arvustanud mitmed teadlased, peamiselt nende struktuurilise jäikuse tõttu. Kristin Langellier selgitab, et "Labovi-tüüpi narratiivi analüüsi eesmärk on siduda narratiivi formaalsed omadused ja nende funktsioonid".Langellier, Kristin M. "Personal narratives: Perspectives on theory and research". Text and Performance Quarterly 9.4 (1989): 243-276. p. 245. Tegemist on lausungitasandi analüüsiga sellest, kuidas tekst mõjutab sõnumi edastamist. Sellel mudelil on Langellieri järgi mitmeid puudusi: tekstistruktuuri uurimine ilma konteksti ja kuulajaid/sihtrühma arvestamata; seotus konkreetse rahvarühmaga (meetodit võib olla raske kohandada muudele rühmadele); ja teksti kategoriseerimine lausungitasandil, mis koormab analüüsi praktikas ebavajalike teoreetiliste eristustega.Langellier, Kristin M. "Personal narratives: Perspectives on theory and research". Text and Performance Quarterly 9.4 (1989): 243-276. p. 246-8. 

Anna De Fina märgib, et [Labovi mudelis] on "narratiivi määravaks omaduseks ajaline järjestus, kuna sündmuste narratiivis esitamise järjekord peaks vastama algsetele sündmustele nii, nagu need aset leidsid."De Fina, Anna, and Alexandra Georgakopoulou. Analyzing narrative: Discourse and sociolinguistic perspectives. Cambridge University Press, 2011. p. 27. See aga erineb kaasaegsematest vaadetest jutustamisele, mille järgi teeb jutustamise loomulik kulg edasi-tagasi ajahüppeid, mida põhjustab näiteks mure edasise pärast ja selle mõju järgmistele otsustele. De Fina ja Langellier märgivad mõlemad, et kuigi Labovi mudel suudab suurepäraselt kirjeldada, on seda siiski raske lahti mõtestada, seega võib selle kasutus praktikas piiratud olla.De Fina, Anna, and Alexandra Georgakopoulou. Analyzing narrative: Discourse and sociolinguistic perspectives. Cambridge University Press, 2011. p. 32. De Fina nõustub Langellier'ga ka selles, et Labovi mudel ei arvesta narratiivi intertekstuaalsust, mis teksti suuresti mõjutada võib.De Fina, Anna, and Alexandra Georgakopoulou. Analyzing narrative: Discourse and sociolinguistic perspectives. Cambridge University Press, 2011. p. 35. 

Labov on eelnevaid kitsaskohti ka mingil määral tunnistanud, öeldes, et "on selge, et toodud järeldused piirduvad meie uuritud keelekogukondadega" ja "uuritud narratiivide üldine struktuur ei ole ühtlane."Labov, W., & Waletzky, J. (1997). "Narrative, analysis: Oral versions of personal experience". p. 40. 

 Tunnustus 
1968. aastal sai Labov David H. Russelli auhinna silmapaistva uurimistöö eest inglise keele õpetamises.

Aastatel 1970–1971 ja 1987–1988 oli Labov Guggenheimi stipendiaat.

Labov on saanud audoktori kraadi muuhulgas Uppsala ülikooli humanitaarteaduskonnast (1985) ja Edinburghi ülikoolist (2005).

1996. aastal pälvis ta Ameerika Keeleteaduste Seltsi ehk Linguistic Society of America (LSA) Leonard Bloomfieldi raamatuauhinna oma teose "Principles of Linguistic Change, Vol. 1" eest; 2008. aastal pälvis ta sama auhinna teose "The Atlas of North American English" kaasautorina.

2013. aastal sai Labov Franklini Instituudi arvuti- ja kognitiivteaduse auhinna "keele varieerumise ja muutumise kognitiivse aluse loomise eest keeleandmete range analüüsi abil ning kirjakeelest erinevate murrete uurimise eest, mis on oluline nii sotsiaalselt kui kultuuriliselt." 

2015. aastal pälvis ta Briti Akadeemialt Neil ja Saras Smithi lingvistikamedali "elutööliste saavutuste eest lingvistika teaduslikul uurimisel" ja "märkimisväärse panuse eest lingvistikasse ja keeleteadustesse."

2020. aastal sai Labov Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia Talcott Parsonsi auhinna, millega tunnustati "väljapaistvat ja originaalset panust sotsiaalteadustesse".

 Isiklikku 
Labovil on oma esimese abikaasa Teresa Gnasso Laboviga viis last: Susannah Page, Sarah Labov, Simon Labov, Joanna Labov ja Jessie Labov. 1993. aastal abiellus Labov sotsiolingvisti Gillian Sankoffiga, kellega tal on kaks last: Rebecca Labov ja sotsioloog Alice Goffman, kelle Labov adopteeris pärast Sankoffi eelmise abikaasa Erving Goffmani surma.

 Viited 


Kategooria:Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Kategooria:Ameerika Ühendriikide keeleteadlased
Kategooria:Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmed
Kategooria:Harvardi ülikooli vilistlased
Kategooria:Columbia ülikooli vilistlased
Kategooria:Sündinud 1927
Kategooria:Surnud 2024