1980. aasta noorterahutused Tallinnas

1980. aasta noorterahutused Tallinnas olid Nõukogude Liidu venestavast hariduspoliitikast ajendatud ja Kadrioru staadionil toimunud jalgpallimatši järel spontaanselt lahvatanud Nõukogude-vastased väljaastumised 22. septembril ja oktoobri algul. Oktoobri algul oli rahutusi vähemal määral ka mujal Eestis. 

 Olukorrast 
1970. aastate lõpul süvenes Nõukogude Liidus stagnatsioon. See väljendus sotsialismile suunatud plaanimajanduse, kultuuri ja poliitika pidevas ja tuntavas allakäigus. 

Süvenes eestlaste, eriti noorte sallimatus nõukogude võimu suhtes. Seda põhjustas eelkõige venekeelse ja -meelse Karl Vaino määramine Eesti juhiks 26. juulil 1978 ning sellele järgnenud jõuline plaanipärane venestamine, sh vene keele süvendatud õpetamine koolides. 19. detsembril 1978 oli EKP Keskkomitee võtnud vastu salajase otsuse „Vene keele omandamise ja õpetamise edasisest täiustamisest“. Eesti NSV 40. aastapäeva pidususi oli suvel 1980 peetud üdini vene keeles.  27. juulil 1980 oli eestimeelne haridusminister Ferdinand Eisen vahetatud venemeelse Elsa Gretškina vastu. 

Oli ka muid kaudseid mõjureid, näiteks ebaselge eesmärgiga Nõukogude Liidu sõda Afganistanis (kuhu noortel oli oht ajateenistuse ajal sattuda) ja väsimus Tallinnas olümpiamängude purjeregati korraldamise pingetest. Lisaks oli suvel toimund XIX üldlaulupidu.

 Sündmused 
 Rahutused 22. septembril  
22. septembril peeti Tallinnas Kadrioru staadionil (Nõukogude ajal Dünamo staadion) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni ajakirjanike jalgpallimatš, kuhu oli tulnud kuni 7000 pealtvaatajat. Korraldajad olid oodanud umbes 1000 pealtvaatajat. Üritusel pidi esinema ka toona noorte seas kiirelt populaarsust kogunud punkansambel Propeller. See tõi kohale suure hulga koolinoori, kes ei olnud kuigivõrd distsiplineeritud. 

Propeller esitas enne mängu ühe loo ja vaheajal oli lühike kontsert. Umbes 50 noort kogunes tribüünidelt väljakule otse ansambli ette kaasa elama. See oleks takistanud mängu jätkamist pärast väheaega. Pärast korraldajate palvet ja ansambli lubadust jätkata esinemist peale mängu lõppu läksid noored tribüünidele tagasi ja mäng sai jätkuda. 

Ansambli mängujärgse kontserdi otsustasid võimuesindajad aga ära keelata. Sellele järgnes noorte pahameelepuhang. Kohale kihutas vähemalt kuus miilitsaautot. Et koos ansambli asjade pakkimisega oli kokku pandud ka helivõimendus, ei saanud ürituse juhid ega ansambli solistid enam sõnumeid edastada ja rahvast korrale kutsuda. Rahvahulk takistas ansambli staadionilt lahkumist, mis miilitsa abiga siiski õnnestus. 

Umbes 500 kooliõpilast liikus staadionilt suurtes gruppides kolonnis algul Kadrioru trammipeatusse (kus nad ei mahtunud trammidele) ja sealt edasi piki Narva maanteed kesklinna. Teel rebiti maha ja purustati Nõukogude sümboleid (näiteks Narva mnt 24 majalt riigilipp), mida oli seoses Tallinna "vabastamise" aastapäevaga rohkesti välja pandud. Skandeeriti nõukogudevastaseid loosungeid. Miilitsal õnnestus noorte kolonn jõuga laiali ajada alles kesklinnas Musumäe läheduses. Miilits pidas kinni 24 alaealist, kes viidi siseasjade rajooniosakondadesse (ehk miilitsajaoskondadesse) vestlustele.https://linnaarhiiv.wordpress.com/2017/09/22/noorterahutused/

 Meeleavaldused 1. oktoobril 
1. oktoobril kella 17 ja 19 vahel toimus Tallinnas venestamispoliitika ja võimude vägivalla vastu suunatud suurem organiseeritud meeleavaldus, kus osales kuni 2000 õpilast Tallinna tehnikumidest ning kesk- ja kutsekoolidest. Noored kogunesid Raekoja platsile, Võidu väljakule ja Moskva kohviku ümbrusse, Harjumäele ning A. H. Tammsaare monumendi juurde. Toompeale ei õnnestunud koguneda, sest miilits oli Lühikese jala juures läbipääsu autodega blokeerinud.  

Mitmel meeleavaldajal olid käes Eesti rahvusvärvides vimplid ja rinnas sinimustvalged lindid. Skandeeriti haridusminister Elsa Gretškina vastu. Skandeeriti ka "Venelased välja!", "Vene keel koolidest välja ja eestikeelne haridusminister!" ning "Elagu Eesti Vabariik!". Miilits esialgu kogunes ning jäädvustas meeleavaldusi ja ümbrust. KGB fotograafid pildistasid meeleavaldajaid, et pärast oleks kergem süüdistusi esitada. Kaamerasse jäi ka neid, kes niisama bussi- ja trammipeatustes sündmust uudishimust jälgisid. Miilitsal olid A. H. Tammsaare monumendi juures abiks merekooli kursandid.  

Kui jäädvustused olid tehtud, ründas miilits noori ja arreteeris aktiivseimad meeleavaldajad. Noorte laialiajamiseks kasutati palju vägivalda. Õhkkond Tallinnas oli ärev. Umbes tunni ajaga õnnestus võimudel meeleavaldused maha suruda. 

 Täiendavad meeleavaldused ja rahutused  
Tallinnas jätkus meeleavaldus väiksemas mahus veel 3. oktoobril, kui umbes 300-liikmeline noorte grupp kogunes Kadrioru staadionile. Võimuesindajad ajasid noored kiiresti laiali. 7. oktoobriks oli kavandatud Tallinnas järgmine meeleavaldus, mis aga ei toimunud. 

7. oktoobril toimus noorte väljaastumine Haapsalus. Lõhuti pinke ja prügiurne, skandeeriti loosungeid ning kisti maha Nõukogude lippe, mis olid heisatud konstitutsiooni päeva puhul. 

Väiksemad noorterahutused toimusid ka Pärnus ja Tartus. Tartus õnnestus miilitsal blokeerida ligipääs Raekoja platsile.

 Tagajärjed 
 Repressioonid 
Miilits ja KGB olid võtnud enamiku sündmusest korralikult piltidele ja filmile ja neil õnnestus paljud osalejad hiljem tuvastada. 

Üheks suuremaks 1. oktoobri meeleavalduste süüdlaseks peeti miilitsa ettekande järgi Tallinna 8. Keskkooli 9. klassi õpilast Jaanus Salmi. Võimud võtsid Salmi 1. oktoobril Tallinna kesklinnas kinni, viisid Paksu Margareeta lähedal asunud autobaasi õuele, otsisid läbi ja kasutasid füüsilist vägivalda. Konfiskeeriti 14 omatehtud Eesti lipu kujutisega rinnamärki, pussnuga, skalpell, tikutoosist omavalmistatud pomm, saekett ja kahvel. Seejärel viidi Salm koos teiste kinnipeetutega Oktoobri rajooni miilitsajaoskonda vangikongi. Teda kuulati mitu korda üle, üritades teada saada kaaslaste nimesid ning lisainfot ürituse organiseerimisest. 

8. novembril võeti vahi alla kaks Tallinna 4. ja 46. keskkooli õpilast, keda süüdistati nõukogude lipu rüvetamises. Paljude õpilastega tehti koolis, miilitsas ja KGB-s raskeid vestlusi ja ülekuulamisi, millest osa lõppes koolist väljaviskamisega. 

Haapsalu rajooni rahvakohus mõistis mitu Haapsalu väljaastumises osalenud noort süüdi ja määras neile 1–2,5 aastat vabadusekaotust.

Paljude rahutustes osalenud noorte vanematel tekkis järgnevatel nädalatel tööl probleeme. 

Ansambel Propeller sai esinemiskeelu (v.a juhul, kui Peeter Volkonski ei jätka solistina). Eetrikeelu said ka jalgpallimatši korraldamisega seotud Tiit Karuks ja Mart Ummelas.

 Võimude kajastus ja käsitlus 
Nõukogude võim üritas noorterahutusi igati maha vaikida ja moonutada. Kohalik ajakirjandus sündmusi ei kajastanud, peale ühe napisõnalise teate. Alles 14. oktoobril ilmus ajalehtedes järgmine ETA teadaanne: 

Võimuesindajate üldine arvamus hiljem oli, et ulatuslikud rahutused olid puhkenud kõigest ühe ansambliga staadionil juhuslikult tekkinud konfliktist, mis oleks võinud ära jääda. Laiemat ühiskondlik-poliitilist tausta ei usutud või ei tahetud uskuda. Asja püüti ka näidata kui üksikute "degenerantlike" noorte aktsiooni.

 Üldised tagajärjed 
Parteiladvik pidas seesuguseid massirahutusi avaliku korra väga raskeks rikkumiseks. Otsiti süüdlasi, sest nii suuri väljaastumisi tuli Nõukogude Liidus harva ette. Tehti palju etteheiteid tele- ja raadiotöötajaile. Usuti, et rahutusi oli põhjustanud just see jalgpallimatš, mitte aga üldine ühiskondlik olukord.

Ühiskonnas suurenesid pinged ja võimude kontroll. Tugevdati ka ideoloogilist survet. Noorte paremaks kontrollimiseks anti juba 3. oktoobril käsk luua operatiivstaap võitluseks nõukogudevastaste ilmingutega Eestis. Kontrolliti koole, et selgitada välja õpilaste meelsus. Leiti, et ideoloogilise kasvatuse tulemus on puudulik, plaaniti tõhustada ideelis-poliitilist kasvatustööd. 

Algul kahtlustati isegi, et 4. oktoobri ohvritega rongiõnnetusel on kaudne seos noorterahutustega. Hiljem siiski selgus, et seos puudub. 

Rahutused, kohaliku meedia kajastus ja noorte tagakiusamine ajendas 40 Eesti haritlast allkirjastama kuu aega hiljem märgukirja (40 kiri). 

On tõenäone, et pärast ideoloogilist mahasurumist sai 1980. aastail Eesti noorte seas märgatavalt populaarsemaks punkliikumine, millega sai näidata ka vastumeelsust võimude ja okupatsioonirežiimi suhtes.

 Vaata ka 
 Propeller
 40 kiri

 Viited 

 Välislingid 
 Eesti.ca 
 Linnaarhiiv
 Ervin Sokk. 1980. aasta noorsoorahutuste eellugu. Tele- ja raadiotöötajate jalgpallimatš 22. septembril 1980. aastal ja selle tagajärjed
 10 (Kümme) aastat tingimisi | Videoarhiiv | ERR

Kategooria:Nõukogude okupatsioon Eestis (1944–1991)
Kategooria:1980. aasta Eestis
Kategooria:Eesti vastupanuliikumine