Raffaele Fitto

Raffaele Fitto (sündinud 28. augustil 1969 Maglies Apuulias) on Itaalia ja Euroopa Liidu poliitik. Ta on alates 1. detsembrist 2024 Euroopa Komisjoni ühtekuuluvuspoliitika ja reformide eest vastutav juhtiv asepresident von der Leyeni teises komisjonis. 

Ta on erakonna Itaalia Vennad liige. 

 Poliitiline karjäär 
Apuulias Maglie linnas sündinud Fitto alustas poliitilist karjääri 1990. aastatel Kristlikus Demokraatlikus (DC) erakonnas, mis oli sõjajärgses Itaalias võimul. Pärast seda, kui DC saadeti laiali ja kui sündis teine Itaalia Vabariik, liitus Fitto uute kristlik-demokraatlike erakondadega, nagu näiteks Itaalia Rahvapartei (PPI), Ühendatud Kristlikud Demokraadid (CDU) ja Kristlikud Demokraadid Vabaduse eest (CDL). 

1999. aastal valiti Raffaele Fitto Euroopa Parlamenti Forza Italia (FI) valimisnimekirjas, mille liige ta oli aastatel 2001–2009. Aastatel 2000–2005  oli ta Apuulia president ja aastatel 2008–2011 Itaalia regionaal- ja territoriaalse ühtekuuluvuse minister.  

2009. aastal liitus Raffaele Fitto Silvio Berlusconi uue parteiga Vabaduse Rahvas (PdL).   

Kui Forza Italia 2013. aastal taasasutati, liitus Raffaele Fitto uuesti sellega. 17. mail 2015 lahkus ta uuesti Forza Italiast ja ühtlasi ka Euroopa Parlamendi Euroopa Rahvapartei fraktsioonist, et ühineda Euroopa Konservatiivide ja Reformistidega. Aastatel 2015–2017 oli Fitto Konservatiivide ja Reformistide (RK) liige. 2017. aastal liitus ta organisatsiooniga Itaalia Suund (DI), lahkus sealt 2019. aastal, et liituda Giorgia Meloni juhitud parteiga Itaalia Vennad.  

Alates 22. oktoobrist 2022 kuni 30. novembrini 2024 oli ta Itaalia Euroopa asjade ning lõuna- ja ühtekuuluvuspoliiitika minister Giorgia Meloni valitsuses. 

 Süüdistused 

 Altkäemaksu andmine Itaalia riiklikule tervishoiusüsteemile 
2006. aastal algatas Bari prokuratuur Fitto suhtes menetluse seoses Antonio Angeluccile kuuluva ettevõtte Tosinvest 500 000 euro suuruse annetusega Raffaele Fitto piirkondlikule parteile La Puglia Prima di Tutto 2005. aasta Apuulia piirkondlike valimiste eel. Prokuratuur kahtlustas, et tegemist on altkäemaksuga, et tagada Apuulia piirkonnas üheteistkümne hooldekodu juhtimine. Itaalia parlament lükkas Raffaele Fitto (kellest oli vahepeal saanud Itaalia parlamendi liige) vahistamise taotluse tagasi. 2009. aasta detsembris mõisteti ta süüdi ametiseisundi kuritarvitamises, korruptsioonis ja erakondade ebaseaduslikus rahastamises. 2012. aasta juunis mõisteti ta mõnes süüdistuses õigeks.

2013. aasta veebruaris mõistis esimese astme kohus (Tribunale di Primo Grado) Fitto neljaks aastaks vangi ja keelas tal viis aastat riigiametis töötada. Karistust lühendati ühe aastani. 2015. aasta septembris mõistis teise astme kohus (Corte d'Appello) Fitto kõigis süüdistustes õigeks. 2017. aasta juunis mõistis ülemkassatsioonikohus (Corte di Cassazione) ta kõigis süüdistustes õigeks.

 Cedise pankrot 
2009. aasta veebruaris süüdistati Raffaele Fittot Apuulia presidendiks oleku ajal (2000–2005) vandenõus müüa lühikeseks tolleaegne (2004–2006) kaubandusettevõte Cedis. Süüdistus esitati 2009. aasta aprillis. 2017. aasta märtsis mõistis teise astme kohus Fitto kõigis süüdistustes õigeks.

 Euroopa Komisjoni volinik 
Alates 17. septembrist 2024 oli ta Euroopa Komisjoni ühtekuuluvuspoliitika ja reformide eest vastutava juhtiva asepresidendi kandidaat von der Leyeni teises komisjonis. Tema kuulamine Euroopa Parlamendis toimus 12. novembril 2024. Von der Leyeni teine komisjon astus ametisse 1. detsembril 2024.  

Kategooria:Itaaliast valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Kategooria:Euroopa Komisjoni volinikud
Kategooria:Sündinud 1969