Iisraeli tuumarelvad

Arvatakse laialdaselt, et Iisraeli Riigil on tuumarelvad. Iisraeli tuumaarsenali suurust hinnatakse vahemikku 90–400 lõhkepead ning usutakse, et riigil on võimekus neid lasta nii allveelaevadelt tiibrakettidega kui ka Jericho ballistiliste rakettidega, mis katavad keskmistest kaugustest kuni mandritevahelise distantsini. Ilmselt sai Iisrael esimese tuumarelva kas 1966. aasta lõpus või 1967. aasta alguses ning oli seega maailma kuues tuumariik.

Iisrael ei ole ametlikult tuumarelvade omamist kinnitanud ega ümber lükanud, riigi kõneisikud on aastate jooksul korduvalt väitnud, et Iisraelist ei saa esimene riik, kes Lähis-Idale tuumarelvi tutvustab. Novembris 2023 kutsus muinsuskaitseminister Amihai Eliyahu üles Gaza sektoris tuumapommi kasutama ning seda peeti mitmel pool Iisraeli tuumarelvade olemasolu kinnituseks. Peaminister Binyamin Netanyahu mõistis sõnavõtu hukka ning noomis Eliyahut. 

Iisrael ei ole rahvusvahelisest survest hoolimata allkirjastanud tuumarelvade leviku tõkestamise lepingut. Riigi seisukoht on olnud, et tuumakontrolli ei saa rakendada muudele julgeolekuküsimustele tähelepanu pööramata ning kõigepealt peavad kõigi piirkonna riikide vahel tekkima soojad suhted kui võiks arutada "vastastikuselt ja tõhusalt kontrollitav režiimi, mis [muudaks] Lähis-Ida keemia-, bioloogilistest ja tuumarelvadest vabaks tsooniks". Iisraeli soovi tuumavõimekust säilitada kinnitas ka peaminister Ya'ir Lapidi 2012. aasta sõnavõtt, milles ta viitas "muudele võimekustele", et "hoida meid elus seni, kuni meie ja meie lapsed siin on".

Lisaks on Iisrael kehtestanud tuumarelvade leviku tõkestamiseks preventatiivlöökidele tugineva nn Begini doktriini, mis takistab teistel piirkonna riikidel tuumavõimekust saavutada. 1981. aastal hävitas Iisraeli õhuvägi operatsiooniga Opera Iraagi tuumareaktorid ning 2007. aastal operatsiooniga Orchard Süüria tuumareaktorid. 2010. aastal, ilmselt koostöös Ameerika Ühendriikidega, kahjustati Stuxneti kurivara abil Iraani tuumarajatisi. 2024. aastal on Iisrael endiselt ilmselt ainus Lähis-Ida tuumariik. Riigi kava kasutada tuumarelva eksistentsiaalse ohu korral nimetatakse Simsoni võimaluseks.

Iisrael hakkas aatompommide vastu huvi tundma kohe pärast iseseisvumist 1948. aastal, koostöös Prantsusmaaga ehitati 1950. aastate lõpus Dimona linna lähedale salajane tuumauuringute keskus. Tuumaprogramm jõudis avalikkuse ette 5. oktoobril 1986 vilepuhuja ja tuumauuringute keskuse endise töötaja Mordechai Vanunu kaudu. Mossad röövis Vanunu ning ta mõisteti riigireetmise ja spionaaži eest 18 aastaks vangi.

Vaata ka
 Iisraeli massihävitusrelvad

Viited

Kirjandus










 .
 .



Välislingid
 Avner Cohen Collection, A collection of primary sources and interviews at the Nuclear Proliferation International History Project

 , Pentagoni uuring Lähis-Ida tuumarelvade kohta.






 .


 Nuclear Stockpiles Current information on nuclear stockpiles in Israel at Nuclear Files.org, Nuclear Age Peace Foundation





Kategooria:Iisraeli sõjandus
Kategooria:Tuumarelvaprogrammid