Külmunud õla sündroom

Külmunud õla sündroom ehk adhesiivne kapsuliit on seisund, kus õla liikuvus on oluliselt piiratud ning kus õlaliigest ümbritsev kapsel ja kude on põletikulised, tekitades valu ning seetõttu ka aktiivse ja passiivse liigeseliikuvuse kadumist õlaliigeses. 

Õlaliigeses on pehme kude, mis moodustab õlaliigese ümber kaitsva kapsli; see paisub, pakseneb ja tõmbub kokku. Moodustub armkude, piirates õla liikuvust ja tekitades suurt valu. Külmunud õla sündroom on üks levinumaid õlahaigusi, mis võib esineda elu jooksul kuni kümnendikul inimestest. 

 Põhjused 
Külmunud õla sündroom on põletikuline protsess, mis tabab ootamatult ja vahel teadmata põhjustel. Siiski on teatud tegureid, mis seavad mõnele inimesele suurema riski külmunud õla sündroomi tekkeks. On leitud tõendeid, et mis viitavad, et mõnel inimesel on sellele haigusele geneetiline eelsoodumus. 

Levinud põhjustena on välja toodud 
 õlapiirkonna trauma;
 õlavarre põrutuse või trauma tõttu õla pikaks ajaks ühte asendisse fikseerimine;
 diabeet (külmunud õla sündroomi esineb 10–20 protsendil diabeetikutest);
 kilpnäärme üle- või alatalitlus;
 insult;
 Dupuytreni kontraktuur;
 infarkt;
 õlapiirkonna trauma;
 Parkinsoni tõbi;
 täielik või osaline rinna või rindade eemaldamine ehk mastektoomia.

 Sümptomid 
Varajased sümptomid on ootamatu õlavalu, raskused käe liigutamisel peast ülespoole ja valu raskuste tõstmistel. Tavaliselt on kahjustunud ainult üks õlg, kuid keskmiselt kolmandikul patsientidel ilmneb sündroom mõlemas õlas. Sümptomite korral tuleb pöörduda ortopeedi poole. Kuna õlaliigese piiratud liikuvust kompenseerib abaluu hea liikuvus, võib tekkinud haigusseisundit olla esmapilgul keeruline tuvastada. Kõige sagedamini pannakse tähele 
 ägedat valu, eriti ootamatut valu ühes või mõlemas õlas;
 õla külmumise tunnet;
 raskusi käe tõstmisel pea kohale, selja taha ja küljele;
 valu käe ja õla liigutamisel ning raskuste tõstmisel, võimetust kätt selja taha panna.

 Sündroomist tingitud probleeme igapäevaelus 
Külmunud õla sündroomi korral võib olla raskendatud ja/või valulik
 juuksepesu ja juuste patsisidumine;
 püksirihma pealepanek;
 rinnahoidja kinnise avamine ja sulgemine;
 haigel õlal magamine (muutub järjest valusamaks ja ebamugavamaks);
 valu tekitab käe tõstmine või selja taha painutamine (nt tagataskust telefoni võtmine);
 riiete üle pea tõmbamine;
 jope või pintsaku selgapanek.

 Sündroomi etapid 
Külmunud õla sündroomi etapid on valu, külmumine, paranemine.
 Valu – esimene etapp võib kesta kuni üheksa kuud. See on tugevate valude etapp, eriti on külmunud õla sündroomile iseloomulik öine valu. Toimub liikuvuse vähenemine, jäikuse ja sündroomi tekke aeg. Tekib liikuvuse piiratus.
 Külmumine – teises etapis jäikus püsib, tekib nii-öelda külmumisfaas, kuid valu võib veidi väheneda. See etapp võib kesta pool aastat kuni üheksa kuud. Sel ajal on vähenenud võime õlga liigutada ja igapäevatoimetuses kasutada. Sellele etapile on omane jäikuse samaks jäämine või süvenemine. Õlaliigese liikumisraadius on oluliselt piiratud.
 Paranemine – kolmas etapp on nii-öelda sulamisfaas, mis võib kesta paar aastat. Õlaliigese liikuvus paraneb, aga alati ei saa patsient täielikult valuvabaks. Võime õlga liigutada paraneb järk-järgult. 

 Diagnoosimine 
Enamasti saab „külmunud õlga“ diagnoosida arstliku läbivaatuse käigus. Eelnevalt abaluud käega fikseerides kontrollib arst käe liikuvust eri suundades, et teha kindlaks, kas esineb valu või liigese jäikust. Kui õla seisund ja valud hakkavad häirima igapäevaelu, siis tuleks pöörduda perearsti, ortopeedi või füsioterapeudi poole. Arst kuulab teie sümptomid, uurib teie haiguslugu ja teeb ülevaatuse, vajadusel suunab teid lisauuringutele. 

 Ravi 
Külmunud õlg võib terveneda ravita, kuigi paranemise protsess kestab vahel väga pikka aega.  

Ravi eesmärk on vähendada põletikku ja vältida õla kangeks muutumist. Mittekirurgiline ravi (füsioteraapia) sobib enamikule külmunud õla sündroomiga patsientidele. Kirurgiline ravi on teine võimalus, mis sobib rasketel juhtudel. Füsioteraapilisel ravil on külmunud õla sündroomi korral eriline tähtsus, sest külmunud õla sündroom on patsiendile piinav seisund, mistõttu tuleks ravi kombineerida manuaalteraapia ja harjutustega. 

Raviks võidakse haiguse esimeses faasis kasutada ka mittesteroidseid põletikuvastaseid ravimeid ja kortikosteroidsüste liigesesse. Operatiivse ravi võimaluste hulka kuuluvad näiteks manipulatsioonid üldnarkoosi all, mille käigus sunnitakse õlg liikuma ning venitatakse või rebestatakse liigesekapslit ja armkude. 

Mittesteroidsetest põletikuvastastest ravimitest kasutatakse tavaliselt kas ibuprofeeni, diklofenakki, paratsetamooli vms. Kui need ei leevenda valu piisavalt, tuleb pöörduda perearsti poole tugevama toimega retseptiravimite määramiseks (tramadool, kodeiin + paratsetamool, jm). Ravina kasutatakse ka liigesesisesed hormoonsüste, aga ka suukaudne lühiajaline hormoonravi omavad tugevat põletikuvastast toimet, mille tulemusena väheneb ka valu, kuid neil puudub enamasti pikaajaline mõju. Ravim süstitakse õlaliigesesse, mis on tehniliselt keeruline protseduur, kuna liigeseõõs võib olla haiguse tõttu kitsenenud. Süstid annavad enamasti positiivse tulemuse haiguse esimeses staadiumis, kui on tekkinud valu ja liikuvuse teatav piiratus. 

 Spetsialiseerunud kliinikud  
Eestis on külmunud õla sündroomile spetsialiseerunud näiteks Confido Meditsiinikeskus, Reakt Füsioteraapia, Ortopeediaarstid, Ravida Kliinik ja Sportomedica.

Viited

 Välislingid 
 Health Harvard "Frozen shoulder"
 Hopkins Medicine "What is frozen shoulder"
 Wikipedia "Adhesive_capsulitis"
 Füsioterapeut Mikk Tali "Külmunud õlg ehk adhesiivne kapsuliit"
 Dr Meelis Sula "Õlaliigese probleemil võib olla mitmeid põhjuseid"
 Medicalxpress "Diabetes tied to higher risk for frozen shoulder"
 Confido Meditsiinikeskus
 Reakt Füsioteraapia 
 Ortopeediaarstid 
 Ravida Kliinik 
 Sportomedica 

Kategooria:Haigused