Schmidti vasar

Schmidti vasar, ka tagasilöögi vasar, põrkevasar ja löökhaamer, on üks vanemaid ja tuntumaid seadmeid betooni ja kivimite survetugevuse mittepurustavaks hindamiseks. Vasarat kasutatakse ehituses ka betoonvalmistoodete ja mördi tugevuse hindamiseks ning betooni nõrkade ja madala kvaliteediga kohtade tuvastamiseks. Schmidti vasara leiutas 1940. aastate lõpus Šveitsi insener Ernst Schmidt. 

 Tööpõhimõte 
Schmidti vasara komponendid on kolb, vedru, riiv, indikaator, raskus ja korpus. Vasarat tuleb enne katseid kontrollida 5000 N/mm² Brinelli kõvadusega terasest alasil. Schmidti vasara kolb surutakse 90° nurga all vastu katsetatavat pinda ning vasara sisemine vedru pingestub. Pingestatud vedru vabastab riivi ja metallist kolb põrkab tagasi. Libiseva indikaatori registreeritud tagasilöögi väärtus tuleb teisendada teisenduskõvera abil hinnanguliseks survetugevuseks.  Schmidti vasaraga saab hinnata survetugevust alates 10 N/mm² kuni 70 N/mm². Löök tuleb sooritada vähemalt kuues eri punktis. 

Schmidti vasaraga saadud tulemused on hinnangulised ja ebatäpsemad kui laboratoorsed testimismeetodid. Võimalikult täpsete tulemuste saamiseks peab olema täidetud mitu tingimust. Betoon peab olema täielikult hangunud, pind peab olema kuiv, sile ja puhas, põrke asukoht peab olema vähemalt 20 mm kaugusel äärtest. Kindlaim viis betooni survetugevuse hindamiseks on viia proovitükiga läbi purustav katse laboris, kuid see on tehniliselt tülikas, ja vahel võimatu.

Katse meetod juhindub ASTM C805-st või Euroopa Standardist EN 12504-2.

 Viited 

Kategooria:Mõõteriistad
Kategooria:Tööriistad