Vajumisvaatlus

Vajumisvaatlusega uuritakse maapinna kihtide järsku või järkjärgulist vajumist. Vajumisvaatluse eesmärk on pinnase, hoone või infrastruktuuri vajumise mõõtmine ohutuse tagamiseks. Vajumisvaatluse käigus selgitatakse uuritava objekti vastavus projekti normidele. Vajumisvaatlusega seotud mõõdistusi teeb vastava väljaõppega spetsialist. 

 Ajalugu 
Esimesed vajumisvaatlused tehti 1906. aastal Ameerika Ühendriikides Houstoni piirkonnas. Selle käigus tehti uuringuid püsivate võrdlusalusete määramiseks, millel põhinevad algsed maapinna kõrgused. Pärast HGSD (Harris-Galveston Subsidence District) loomist 1975. aastal töötati USA-s välja Riikliku Geodeetilise uurimisinstituudi (NGS) juhendamisel maapinna mõõtmised. Aastate jooksul on vajumisvaatluste tehnikat täiustatud sedavõrd, et võrdlusaluste kohapeal käsitsi mõõtmise asemel saadakse hakkama satelliitidel põhinevate tehnoloogiate abil. 1990. aastast on hakatud määrama muutusi maapinna kõrguses, kasutades GPS-i.

 Vajumisvaatluste tüübid 
2015. aastal avaldati rahvusvahelise hüdroloogiauuringute assotsiatsiooni ajakirjas „Proceedings of the International Association of Hydrological Sciences" USA-s läbi viidud vajumisvaatluste tüübid: 
 optiline nivelleerimine – nivelleerimisel saadud suhteliste kõrguste seire;
 satelliitmõõdistamine – kõrguste monitooring GNSS-i püsijaamade abil;
 ekstensomeetriga mõõdistamine – mõõdetakse horisontaalset maapinna nihet kahe või enama punkti vahel;
 fotogeoloogiline analüüsimine – maalõhede ja maapinna muutuste hindamine aerofotode abil;
 põhjavee taseme seire – meetod, mida rakendatakse maalõhede ja vajumispiirkondade kaardistamisel, et hinnata piirkonna deformatsioone ja prognoosida maa vajumist.

 Mõõtmisvahendid 
Vajumist on võimalik mõõta järgmiste vahenditega: 
 interferomeetriline tehisavaradar;
 tahhümeeter;
 ekstensomeeter;
 GNSS-i püsijaamad;
 nivelliir.

 Viited 

Kategooria:Geodeesia