Pina Bausch

Pina Bausch (kodanikunimega Philippine Bausch; 27. juuli 1940 Sollingen, Saksamaa – 30. juuni 2009 Wuppertal, Saksamaa) oli saksa koreograaf, tantsija ja ballettmeister, kes asutas tantsuteatri, mille algatas tema õpetaja Kurt Joss.

Bauschi loomingu eripära oli selles, et teda huvitas vaataja ja tantsija meeleseisund. Üks Pina Bauschi tuntud tsitaate on „Mind huvitab kõige vähem see, kuidas inimesed liiguvad, mind huvitab see, mis neid liikuma paneb.“

 Elulugu 
pisi|Pina Bausch
Bausch sündis ja veetis lapsepõlve Sollingenis Saksamaal. Tema vanemad August ja Anita Bausch olid väikese hotelli ja restorani omanikud. Vanemad tegelesid äriga ja noor Pina Bausch lõbustas end ise istudes hiliste tundideni restorani laudade all või esitades klientide meelelahutuseks spontaanseid tantse.  

Juba lapsepõlves näitas Pina Bausch huvi tantsu vastu. Viieaastaselt alustas ta tantsuõpinguid balletistuudios, kus temast sai Wuppertali linna lasteballeti solist. Pärast Sollingeni keskkooli lõpetamist astus ta 14-aastaselt Folkwangi muusika-, tantsu- ja kõnekooli Essenis, mida juhtis saksa ekspressionistlik koreograaf Kurt Joss. Seal omandatud haridus mängis võtmerolli tema kunstilise nägemuse kujunemisel.

Pärast Folkwangi lõpetamist sai ta DAAD-i stipendiumi abil võimaluse õppida Ameerika Ühendriikides. Ta astus Juilliard Schooli, kus sai tantsida New American Balletis ja Metropolitan Operas. 1962. aastal katkestas ta karjääri Ameerika Ühendriikides ja naasis õpetaja Kurt Jossi kutsel Saksamaale, kus temast sai Folkwangi esibaleriin.1969. aastal tõusis ta kunstiliseks juhiks.

Tema esimene mitteklassikaline ballett lavastati 1968. aastal. 1969. aastal võitis ta esikoha rahvusvahelisel koreograafide konkursil Kölnis. Pärast eksperimentaalse balleti “Nachnull” lavaletoomist 1973. aastal asus Pina Bausch juhtima Wuppertali ooperi- ja balletiteatri balletitruppi. Ta juhtis truppi kuni elu lõpuni. Trupi nimi oli Pina Bauschi Tantsuteater Wuppertalis.

 Looming 
Pina Bauschi loomingu huviobjekt on isiksuse sisemaailm, kus keha oli peamine uurimisvahend. Tema maailmavaade lähtus subjektiivsest kogemusest ja see kajastus ka tema loomingus. Bausch segas oma lavastustes klassikalist balletti ja modernset tantsu, luues esitusi, mis olid mõtlikud nagu tema ise. Tema kunst oli alati toores, närviline, eklektiline ja hõlmas erinevate ajastuste ja žanrite muusikat. 

Bausch on öelnud: „Tanztheater – pole lihtsalt institutsiooni nimi, vaid eraldi žanr, mis ühendab endas plastilise-tantsu ja visuaalse-teatraalse väljendust.“

Bauschi lavastusi sai näha kuulsatel lavadel üle maailma, sealhulgas tema asutatud Tanztheater Wuppertal Pina Bausch trupi esituses. Bausch esines mitmes riigis, sealhulgas Saksamaal, Ameerika Ühendriikides ja Prantsusmaal. Tema teosed, nagu „Cafe Müller“, „Frühlingsopfer“ ja „Agua“, saavutasid ülemaailmse kuulsuse.

Tema julge, tugev teatraalne kujutlusvõime ning stiilide ja žanrite mitmekesisus moodustavad humoorikuse ja traagilisuse segu. Bausch ei pakkunud kunagi selgitusi, ta lasi oma loomingul rääkida laval toimuva kohta.

Bauschi loodud tantsuteater tõestab, et kunstil pole piire. Ta suutis luua tantsuteatri, mis rõõmustas ja inspireeris publikut üle kogu maailma. See teater ei karda sõnu ega hääli, ei karda näida inetu ja naeruväärne, see on institutsiooni teater, mida on füüsiliselt tunda. See on teater sisemisest üksindusest, mis sünnib grupi refleksiooni kaudu.

 Tunnustus 
1984 – Bessie auhind, New York
1991 – Prantsuse Vabariigi kunstide ja kirjanduse orden
1995 – Saksa rahvustantsu preemia
1997 – Berliini teatri auhind
1997 – Suurrist tähe ja lindiga – teenete eest Saksa Föderatiivse Vabariigi ees
1997 – Santiago ordeni rist, Portugal
mai 1999 – Euroopa teatriauhind, Taormina, Itaalia
1999 – Samuel Scrippsi / ADF-i preemia saavutuste eest kaasaegse tantsu valdkonnas, Ameerika Ühendriigid
1999 – Keiserlik auhind, Jaapan
november 1999 – honoris causa kunsti, muusika ja meelelahutuse alal, Bologna ülikool, Itaalia
2003 – Austusleegioni orden
2004 – Nijinski preemia, Monte Carlo
2005 – teatriauhind Kuldne Mask, Moskva
2006 – aukraad (itaalia direttore onorario) Itaalia rahvustantsuakadeemias
juuni 2007 – Veneetsia biennaali Kuldlõvi panuse eest kunsti
november 2007 – Kyoto preemia
2008 – Goethe preemia, Frankfurt Maini ääres 

 Viited 

Kategooria:Saksamaa tantsijad
Kategooria:Koreograafid
Kategooria:Sündinud 1940
Kategooria:Surnud 2009