Vahekultuur

Vahekultuur on põllukultuur, mida kasvatatakse biomassi saamise eesmärgil, sealjuures saaki ei koristata ja taimik haritakse mulda. Vahekultuurid kaitsevad mulda ja parandavad selle omadusi. Õhulämmastikku siduvaid vahekultuure nimetatakse haljasväetisteks.

 Funktsioon 
Vahekultuurid külvikorras aitavad ära hoida kahjusid taimkatteta perioodidel, seega on muld paremini kaitstud järgmiste nähtuste eest:
 toitainete kadu ja leostumine,
 erosioon,
 mulla struktuursuse halvenemine,
 umbrohtumine,
 taimehaiguste ja kahjurite mõju.

 Kasutamine 
Aastaringse taimkatte tagamiseks kasutatakse talvituvaid vahekultuure. Lisaks kasvatatakse suvel pärast põhikultuuri koristust mittetalvituvaid ehk suviseid vahekultuure.

Head vahekultuuridena kasutatavad taimeliigid on 
 kiirekasvulised,
 hea mulla katvusega,
 väikse külvisenormi ja soodsa seemne hinnaga,
 hilise õitsemisajaga,
 hõlpsasti mulda haritavad.

Vahekultuure valides peaks arvestama bioloogiliste rühmade mitte kattumisega. Nii kanduvad edasi ühte bioloogilisse rühma kuuluvate taimede haigused ja kahjurid.

 Levinumad vahekultuurid 
pisi|Taliviki (Vicia villosa) baasil vahekultuurisegu
Enamasti kasutatakse vahekultuuride segusid, mis võimaldavad taimede positiivseid omadusi kombineerida. Enamiku vahekultuuride efektiivsust piirab piisav valgus, vesi ja soojus, kuna kasvuperiood on niivõrd lühike.

Põhjamaises kliimas on paremaid tulemusi andnud taliviki, kesaredise ja keerispea baasil tehtud seemnesegud.

Talirukist sisaldavad segud vähendavad edukalt umbrohtumust. Tatar on hea vahekultuur, sest antud kultuuril puuduvad ühised haigused ja kahjurid Eestis kasvatavate põllukultuuridega. Samuti seob tatar hästi fosforit, mis kandub edasi järgmisele põhikultuurile.

 Viited 

Kategooria:Põllukultuurid