Björkösund

Björkösund (vene Бьёркезунд, rootsi Björkösund, soome Koivistonsalmi 'kase väin') on Läänemeres, täpsemalt Soome lahes, asuv väin. See jääb Venemaa merepiiridesse ja eraldab Koivisto saari mandril asuvast Karjala kannasest. Väina laius on sõltuvalt asukohast 1,5–5 kilomeetrit. 

Avamere ilma eest kaitstud Björkösund on olnud pika ajaloo vältel hea sadamakoht ning ka tänapäeval asub väinas Primorski sadam, mis on üks Venemaa peamisi naftatranspordisadamaid.

 Hüdroloogiline seisukord 

Björkösundi veepinna temperatuur suvel on juunis 11–20 C°, augustis 18–20 C° (kuigi nii 2018. kui ka 2022. aasta uuringutega leiti ka üksikuid külmemaid kohti). Soolasem vesi liigub väinas kohati peavoolule vastu, mille tõttu lõpetab soojem ja soolasem vesi kohati ka väina põhjas.

2018. aasta uuringu järgi oli Björkösundi väina soolsus pinnapealses vees 1–4‰ ja 10 meetri sügavusel 3–5‰. Väina liigub soolasem vesi peamiselt mandriranniku lähedalt, kõige soolasemad on väina lääne- ja kagupool. Samuti on keskmisest soolasem väina põhi. Magedam vesi asub väina keskel ja Bolšoi Berjozovõi juures, kust see liigub edasi Soome lahte.   

Björkösundi väina hapnikusisaldus oli (2022. aasta seisuga) keskmiselt 9,1 ml/l veepinnal (väärtused olid 7,7 ja 10,6 ml/l vahel) ja sügavas vees keskmiselt 8,4 ml/l (7,3 ml/l ja 9,6 vahel). Vee tihedus väinas oli keskmiselt 0,5 kg/m³ veepinnal ja 1,5 kg/m³ 10 meetri sügavusel. Suurim mõõdetud tihedus veepinnal oli 1,8 kg/m³, 10 meetri sügavusel 3 kg/m³; madalaim tihedus pinnal oli 0 kg/m³ ja 10 meetri sügavusel 1 kg/m³.

Keskmine fosfori kontsentratsioon väinas oli 10 mikrogrammi liitri kohta. Suurem on see Björkösundi kagupoolses osas (21 µg/l), selle põhjuseks on arvatavasti Primorski reovesi. 2017. aastal oli fütoplanktoni arvukus Björkösundi väinas 1122 – 27 875, biomass oli 132–2598 g/m³ vahel. Hoolimata aktiivsest naftatranspordist väinas pole riik seal siiani olulist reostust tuvastanud.

 Ajalugu 

pisi|Rootsi ja Venemaa laevade lahingut Björkösundi väinas 1790. aastal 

Björkösundist sai tähtis meretee juba viikingiajastul, mil idateel jäävale Koivusaarele (tänapäeva Bolšoi Berjozovõi, tuntud ka kui Björkö) loodi faktooria. 13. sajandiks oli toona mitmerahvuseline Koivisto asula (rootsi keeles ajalooliselt Björkö, tänapäeva Primorsk) kolitud mandrile.  

Väin kuulus 13. sajandist Rootsi ja 18. sajandi algusest Venemaa piiresse. Pärast Peterburi loomist sattus väin sõjategevuse ajal erilise huvi alla. Aastatel 1788–1790 toimunud Rootsi-Vene sõja ajal peeti 1790. aastal väinas maha Björkösundi merelahing. Krimmi sõja ajal plaanisid lääneliitlased kasutada väina Kroonlinna blokaadiks. Venemaa kodusõja ajal kasutas 1919. aastal väina Suurbritannia ajutiselt baasina Kroonlinna rünnakuks.  

20. sajandi alguseks oli väin tiheda mereliiklusega ning Soome iseseisvumise järel kujunes tollal Koivistonsalmi nime kandnud väin Ida-Soome oluliseks sadamakohaks. Talvesõja järel kuulus 1940. aastast väin Nõukogude Liidu merepiiresse ja moodustas piiri Karjala-Soome NSV ja Vene NFSV vahel. Björkösundi nimi võeti vene keeles Koivistonsalmi (Койвистонсалми) asemel kasutusele 1950. aastal; perioodil, mil toimus Soome käest Talvesõjas vallutatud alade süstemaatiline ümbernimetamine. Soomepärase nime asemel võeti kasutusele venestatud versioon rootsikeelsest nimest.  

Nõukogude Liidu lagunemise järel on väinas jätkunud tihe kauba- ja mereliiklus. Trendi süvendas veel 2001. aastal avatud Primorski sadam, mille Venemaa lõi naftaekspordiks ja vastukaaluks Baltimaade sadamatele. Sadam kasvas jõudsalt ja möödus 2004. aastal Tallinna Sadamast. 2016. aastast korraldab Venemaa naftasaaduste läänesuunalist transporti peamiselt Primorski sadamast läbi Björkösundi väina.  

 Vaata ka 
 Björkösundi merelahing
 Koivisto saarestik
 Viiburi laht

 Viited 

Kategooria:Soome laht
Kategooria:Läänemere väinad
Kategooria:Venemaa väinad