Laashoone klaasikoda

Laashoone klaasikoda töötas 1764.–1775. aastal Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas. Klaasikoja töötamise ajal kuulus see Kolga-Jaani kihelkonna alla. Klaasikoja ase on mälestisena kaitse alla võetud.{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {},
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [ 26.100939, 58.470201 ]
      }
    }
  ]
}

 Klaasikoja rajamine 
Laashoone klaasikoda rajati Woldemar Johann von Lauwi initsiatiivil Põltsamaa jõe vasakkalda lähedale metsa. Kuna tegemist oli Utsali klaasikoja (1755–1771) kõrval Vana-Põltsamaa mõisa teise klaasikojagaErpenbeck 2015, 312., nimetatakse seda mõisaga seotud kirjalikes allikates uueks klaasikojaks (sks die neue GlashütteRA, EAA.1348.2.169, f. 117, 133.). Laashoone klaasikoda kutsuti saksa keeles ka Lasone klaasikojaks. Laashoone klaasikoda asus Utsali klaasikojast 5,9 km edelas.

Von Lauwile kuulus peale Laashoone ja Utsali klaasikoja veel Pajusi mõisas Sopimetsa külas asunud Pajusi klaasikoda ning ta rentis Laeva mõisas asunud Hoone, Tõrna-Kamari, Haava ja Laeva klaasikoda. Ajaloolane Dirk-Gerd Erpenbeck on arvanud, et mõned Laashoone klaasikoja töölised töötasid klaasikoja sisse seadmise ajal ajutiselt Pajusi klaasikojasErpenbeck 2015, 312–314.. Pajusi ja Laashoone klaasikoda on üksteisest 33 km kaugusel.

Laashoone klaasikoda tegutses 1775. aastaniVarep 1962, 199., misjärel liigutati töölised hiljemalt 1777. aastal Tõrna-Kamari peeglikoja Tõrna klaasikotta, et seal kõrgekvaliteedilist tahvelklaasi tootma asudaVarep 1962, 200..

 Klaasikoja töölised 
1764. aastal alustas klaasikoda tööd sakslasest klaasimeister Johan(nes) Friedrich Göscheli (c. 1719–1787) juhtimisel. Göschel juhatas meeskonda, mille liikmed olid õõnesklaasi ehk anumaklaasi puhuja Heinrich Staack, õõnesklaasi puhuja Jost Friedrich Liphard, õõnesklaasi puhuja ja kütja Elias Johan Heinrich Musso, klaasitööline Johann Georg Lipphard, alustajad Johann Friedrich Briesemeister ja Peter (?) ReinthalRA, EAA.1348.2.169, f. 133.Reppo 2023a.. 1766. aastal oli piirkonnas klaasitööliste hankimisega raskusiRoosma 1969, 78.. Hiljem, 1770. aastal töötas klaasikojas ka klaasivenitaja Hagen, kelle isik pole täpsustatudRA, EAA.1348.2.127, f. 17..

Laashoone klaasikojas töötasid aastate jooksul järgmiste perekondade esindajad:

 Albrecht
 Brisemeister (Briesemeister)
 Drewing (Dreving)
 Göschel (Goeschel)
 Hagen
 Lippardt (Lippart, Liphard)
 Mussom (Musso, Mussum)
 Preuss
 Reichardt
 Reinthal
 Siebers
 Staack
 Stichkorn
Klaasitöölised rändasid Laashoonesse erinevatest Eesti klaasikodadest – Utsalist, Altnurgast, Pajusist ning Piirsalust, kuid Laashoonesse jõudis töölisi ka Läti Vecsalaca (sks. Alt-Salis), Mālpils (sks. Lemburg) ja Zaube (sks. Jürgensburg) klaasikodadest.

 Klaasitööliste perekonnad 
Klaasitöölised rändasid sageli perekonnana ning klaasikodade juures asus tavaliselt tööliste asula, kusjuures töölised abiellusid üldjuhul kogukonnasiselt teiste klaasitööliste järeltulijatega. Utsali või Laashoone klaasikojas tegutses hiljemalt 1768. aastast ka kool, kus õppisid klaasitööliste lapsedReppo 2023c, 9.. Saksa päritolu klaasitööliste lastele laienes tõenäoliselt kirikuseadus, mis 1739. aastal sätestas, et 7-12. aastased peavad õppima lugemaLaur 2003, 260.. Laashoone tööliste elamistingimuste kohta info puudub.

 Klaasikoja toodang 
Arheoloogiliste uuringute ning kirjalike allikateReppo 2023b. põhjal on teada, et Laashoone klaasikojas toodeti võsaklaasist esemeid, peamiselt anumaid, mis olid mõeldud alkohoolsete jookide ning arstimite transpordiks ja säilitamiseks. Samuti valmistati retorte ja kolbe, mida sai kasutada destilleerimisel ja teistel kõrgeid temperatuure nõudvatel protsessidel laborites ning apteekides. Klaasikoja toodangu hulka kuulusid:
alt=Helerohelisest klaasist tahulise klaaspudeli ülemine osa, kahest killust kokku liimitud. Pudeli õlal on jälgitav kettakujuline klaastempel, millel kroon, LONDON AC. Esiplaanil 5 cm mõõtkava.|pisi|349x349px|Laashoones valmistatud tahulise pudeli katke pudelitempliga, millel on klaasipuhuja Anton Stichkorni initsiaalid.

 suured ristkülikukujulised ehk tahulised pudelid
 suured sibulakujulised pudelid
 väikesed silindrikujulised ja suuremad koonusjad apteegipudelid
 piima hapendamise kausid
 purgid
 laboriklaas
 tõldade aknaklaasid
 helme-laadsed kaunistused

 Pudelitemplid 
Seoses 1774. aastal jõustunud Vene Keisririigi Valitseva Senati ukaasigaRoosma 1969, 74., millega nõuti, et klaaspudelitele peab olema märgitud nende maht, valmistamiskoht ja/või -aasta, on Laashoone klaasikojast teada ka pudelitempleid ehk pudelimärke.alt=Pruunikas-rohekast klaasist Laashoone klaasikoja pudelitempel kolmeharulise krooni ja kirjaga W ˩ 176X.|pisi|348x348px|Laashoone klaasikoja pudelitempel von Lauwi initsiaalidega.

Laashoone klaasikoja pudelitemplid kannavad kolmeharulist krooni ning kirja LOИDOИ ВЛ (Woldemar von Lauwi initsiaalid kirillitsas) või kolmeharulist krooni kirjaga LOИDOИ AC (meister Anton Stichkorni initsiaalid kirillitsas). Maks Roosma on spekuleerinud, et kiri London viitab väliskapitalile, kuid arheoloog Monika Reppo on leidnud, et tõenäolisem on seos tahuliste pudelite kasutamisega džinni villimiselReppo 2019, 21.. Seda ideed toetab asjaolu, et üks kuulsaimaid džinnisorte - London Gin (ka London Dry Gin) ehk Londoni džinn (Londoni kuiv džinn) - kannab sama nime. Antud džinnisordi määrused ei nõua tänaseni, et džinn oleks valmistatud LondonisEuroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 110/2008, 39.. 

Kolmeharulise krooni ja von Lauwi initsiaalidega embleem on ka Laashoone klaasikoja asemelt leitud tellisel, mis on hoiul Meleski klaasimuuseumisTvauri 2013, 261, jn. 3..
 Arheoloogilised uuringud 
Esimesed teated leidudest, mis saadud klaasikoja asemelt, pärinevad 19. sajandi lõpust. Nimelt mainis Rõika-Meleski klaasivabriku juhataja Friedrich Amelung oma 1891. aasta ettekandes väikeseid klaasist ravimipudeleid ja umbes 2,5 cm kõrgust dekoratiivset klaasist kujukest, mis leiti Laasihoone klaasikoja asemeltAmelung 1892 [1999], 25..
alt=Laashoone klaasikoja leiud puidust karbis|pisi|352x352px|Laashoone klaasikoja arheoloogiliste kaevamiste leiud puidust säilituskarbis, mis on hoiul SA Eesti Ajaloomuuseumis.
Laashoone klaasikoja asemel toimusid 1.–15. juulil 1965. aastal Maks Roosma juhtimisel arheoloogilised kaevamised. Uuringute käigus leiti, et klaasikojas valmistatud pudelid on olnud valdavalt helerohelisest, väikeste mullidega klaasist ning klaasikoda põhitoodang oli taaraklaasRoosma 1969, 77–79.. Uuringute aruanne puudubTvauri 2013, 261., kuid uuringute käigus saadud leiud on hoiul Ajaloomuuseumis.

 Vaata veel 

 Võsaklaas

 Viited 

 Kirjandus 

 AM.296.1.68, Ülevaated Puurmani ning Kärevere-Laeva klaasikodadest. Mustandkäsikiri, 1970. a-d, Maks Roosma, professor.
 Amelung, F. 1892 [1999]. Studien zu Geschichte Oberpahlens und seiner industriellen Blüthezeit. Beiträge zur älteren Geschichte der Comturei und Landschaft, sowie des Burgfleckens Oberpahlens und Gedenkblätter zur hundertjährigen Erinnerung an die industrielle Bltühezeit Oberpahlens von 1750 bis 1792. Ein historischer Vortrag gehalten am 8. Dezember 1891 von F. Amelung. Dorpat: C. Mattiesen.
 Erpenbeck, D.-G. 2015. Glasmacher und Glashütten im Baltikum im 18. Jahrhundert. – Die baltischen Länder und Europa in der Frühen Neuzeit, toim. N. Angermann, K. Brüggemann ja I. Põltsam-Jürjo. Vienna: Böhlau, 301–328.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 110/2008. Piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1576/89. – Eurooa Liidu Teataja, 13. veebruar 2008. Vaadatud 15. detsembril 2023.
 Laur, M. (toim.) 2003. Eesti ajalugu IV. Põhjasõjast pärisorjuse kaotamiseni. Tartu: Ilmamaa.
 RA, EAA.1348.2.127, Kassenkonto des Gutes Schloss-Oberpahlen und Kerrafer, 1768–1781, Vana-Põltsamaa mõis.
 RA, EAA.1348.2.169, Wackenbuch des Gutes Pajus, Vorstreckungsspetzifikation, Korn-, Geld-, Glashütte u. a. Kontos, 1768–1769, Vana-Põltsamaa mõis.
 Reppo, M. 2019. Pudelid, peekrid ja killud – klaasist Haapsalu piiskopilinnuses. – Tutulus: Eesti arheoloogia aastakiri, 2019, 20–21.
 Reppo, M. 2023a. Dataset 2. 16th­–19th century glassworkers in Estonia. DataDOI. http://dx.doi.org/10.23673/re-448. Vaadatud 15. detsembril 2023.
 Reppo, M. 2023b. Dataset 3. 17th–20th century glassworks in Estonia. DataDOI andmebaas: http://dx.doi.org/10.23673/re-449.Vaadatud 15. detsembril 2023.
 Reppo, M. 2023c. Moving skills, moving ideas – migrant glassworkers in 17th–19th Century Estonia. – Post-Medieval Archaeology, 57 (3), 1–19. https://doi.org/10.1080/00794236.2023.2286300. Vaadatud 15. detsembril 2023. 
 Roosma, M. 1969. The glass industry of Estonia in the 18th and 19th century. – Journal of Glass Studies, 11, 70–85.
 Tvauri, A. 2013. Archaeological investigations on the sites of the glassworks of Central Estonia. – Archaelogical Fieldwork in Estonia 2012, 259–270.
 Varep, E. 1962. Klaasitööstusest Eestis. Peatükk Eesti loodusvarade kasutamise ajaloost. – Eesti Loodus, 4, 199–204.

Kategooria:Kolga-Jaani kihelkond
Kategooria:Viljandi vald
Kategooria:Eesti klaasitööstus