Perseus (Makedoonia)

Perseus ( ; u 212 – 166 eKr) oli iidse Makedoonia kuningriigi kuningas aastatel 179–168 eKr. Teda peetakse laialdaselt viimaseks Makedoonia kuningaks ja viimaseks valitsejaks Antigoniidide dünastiast, kuna tema lüüasaamine Rooma vastu Pydna lahingus Kolmanda Makedoonia sõja ajal lõpetas Makedoonia kui iseseisva poliitilise üksuse eksistentsi.

 Noorus 
Perseus oli Makedoonia kuninga Philippos V ja tema konkubiini, tõenäoliselt Argose Polycratia poeg. Livius. xxxix. 53 Tema isa veetis suurema osa oma valitsusajast püüdes säilitada Makedoonia hegemooniat Kreeka üle ja võideldes oma hilisemal valitsemisajal ekspansionistliku Rooma Vabariigi vastu. Philippos V-l ebaõnnestus see ettevõtmine: pärast lüüasaamist Teises Makedoonia sõjas oli ta sunnitud leppima Rooma võimuga Kreekas ning aitas hiljem Roomat sõjas Sparta vastu (195 eKr) ja Rooma-Seleukiidi sõjas (191–189 eKr).  Kuna Perseus oli konkubiini laps, kartis ta, et troon võib üle minna tema seaduslikule nooremale vennale Demetriusele, kes saadeti pärast Teist Makedoonia sõda pantvangina Rooma ja juhtis sel ajal Makedoonia õukonnas Rooma-meelset fraktsiooni. Aastal 180 eKr võltsis Perseus väidetavalt Rooma kindrali Titus Quinctius Flamininuse kirja, mis viitas sellele, et Demetrius kavatses Philippos V kukutada. See veenis Philippos V Demetriust hukkama.  Philippos suri järgmisel aastal ja tema järglaseks sai Perseus, kes asus troonile 22. juunil 168 eKr.

 Valitsemisaeg 
pisi|300x300px| Perseuse tetradrahm, vermitud aastatel 179–172 eKr Pellas või Amphipolises. Tagaküljel on kujutatud Zeusi kotkast piksenoolel, kirjaga ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΠΕΡΣΕΩΣ ("Kuningas Perseus"). Hoover, Handbook of Coins of Macedon, Part I, p. 411.
Aastal 172 eKr pidas Pergamoni kuningas Eumenes II, kartes Makedoonia võimu laienemist Vahemere idaosas, Rooma senatile kõne, milles süüdistas Perseust Kreeka stabiilsuse ohustamises.  Peagi läksid Rooma ja Perseus sõtta Kolmandas Makedoonia sõjas (171–168 eKr). Kuigi Perseusel oli esialgne edu, lõppes sõda kuninga alistumisega Rooma kindralile Lucius Aemilius Paullusele pärast otsustavat lüüasaamist Pydna lahingus ja tema vangistamist Roomas koos poolvend Philippuse ja poeg Aleksandriga. Blaise Pascal mainib oma "Mõtetes" (Lafuma 15), et Perseust süüdistati selles, et ta ei sooritanud enesetappu, arvatavasti pärast lüüasaamist Pydnas. Antigoniidide kuningriik saadeti laiali ja asendati nelja vabariigiga. Perseus osales Paulluse triumfil, pärast mida ta vangistati, kus – Plutarchose sõnul – otsustasid roomlased kahe aasta pärast ta tappa, hoides teda magamast nii kaua, et ta suri kurnatuse tõttu 166. aastal eKr. Plutarch, Life of Aemilius, 34 & 38, Loeb Classical Library edition, 1918 Livius aga kirjutab, et talle anti armu ja teda hoiti kogu ülejäänud elu Alba Fucensis heades tingimustes. Livy, Book XLV

Aastal 178 eKr abiellus ta Süüriast pärit Seleukos IV tütre Laodike V-ga. Üks Perseuse ja Laodike poeg Aleksander oli alles laps, kui Perseus roomlastelt lüüa sai, ja pärast Aemilius Paulluse triumfi aastal 167 eKr hoiti teda koos oma isaga Alba Fucensis vahi all. Ta oli osav metallitööline, ta õppis selgeks ladina keele ja temast sai notar.Livy, xlv. 42Plutarch, Aem. Paul. 37

 Pärand 
Aastal 149 eKr teatas Andriskos, kes väitis end olevat Perseuse poeg, oma kavatsusest Makedoonia roomlastelt tagasi võtta. Ta vabastas Makedoonia umbes aastaks Rooma võimu alt, kuid sai aastal 148 eKr roomlastelt lüüa. Aastal 146 eKr saadeti neli vabariiki laiali ja Makedooniast sai ametlikult Rooma Makedoonia provints.

 Vaata ka 
 Esimene Makedoonia sõda
 Makedoonia sõjad

Viited

Kategooria:Monarhid
Kategooria:Sündinud 210. aastatel eKr
Kategooria:Surnud 160. aastatel eKr
Kategooria:Vana-Makedoonia