Carringtoni sündmus

Carringtoni sündmus oli intensiivseim vaadeldud magnettorm heliofüüsika ajaloos. Sündmus leidis aset 10. päikesetsükli ajal ja see saavutas kulminatsiooni 1.–2. septembril 1859. Carringtoni sündmus põhjustas tugevaid virmalisi, mida nähti kogu planeedi ulatuses ja see põhjustas sädemeid ning isegi süttimist mitmes telegraafijaamas. Magnettormi põhjustas tõenäoliselt Päikeselt pärinev krooniaine massiline väljavool (CME), mis põrkas kokku Maa magnetosfääriga.

Carringtoni sündmust seostatakse tugeva Päikese loitega, mis leidis aset 1. septembril 1859. Loidet vaatlesid ja kirjeldasid iseseisvalt Briti astronoomid Richard Christopher Carrington ja Richard Hodgson. Need vaatlusandmed olid ühtlasi ajaloo esimesed teadusandmed Päikese loite kohta.

Kui sarnase tugevusega geomagnetiline torm leiaks aset tänapäeval, võiks see põhjustada laiaulatuslikke häireid  elektrivõrgus, elektrikatkestusi ja vooluvõrgu kahjustusi.

Carringtoni sündmusega võrreldavateks magnettormideks peetakse hiljem toimunud sündmustest näiteks 1972. aasta augustis toimunud magnettorme ja 2003. aasta nõndanimetatud Halloweeni päikesetorme. Juulis 2012 toimus Carringtoni sündmusega võrreldav Päikese loide, mis möödus Maast umbes üheksa päeva kauguselt. See tabas Maaga samal orbiidil selle ees liikuvat STEREO-A kosmoseaparaati, mis elas kokkupõrke üle ja pakkus teadlastele väärtuslikke andmeid.

 Vaata ka 

 hädaolukord

Viited

Kategooria:Päike
Kategooria:1859