Muhu tikand

pisi
Muhu tikand on üks tuntumaid ja eripärasemaid Eesti rahvakunsti vorme, mis pärineb Muhumaalt.

Muhu tikand erineb Eesti teiste saarte kui ka Mandri-Eesti tikanditest nii värvi kui ka ornamendi poolest. Tikand on teostatud valgel või värvilisel foonil, kontuure, peale väheste erandite, ei tikitud. Palju kasutati erksavärvilisi lõngu. Muhu tikandite ornament liigitub geomeetriliseks ja taimseks. Geomeetriline on vanem ja asendus hiljem mõningatel rõivaosadel taimeaineliste motiividega.

Muhu tikand jaguneb kahte suurde rühma: 
 Muhu algupärane ornament ja 
 pulmatanude tikandite ornament.

 Geomeetriline ornament 
Muhu geomeetriline ornament ei tundu nii range kui Saaremaa oma ega ole nii tihe. Äärekirjade kompositsiooni aluseks on kaheteljelise motiivi nihutamine või kahe taolise ehitusega motiivi vahelduv kordumine. Äärekirjade piiramiseks kasutati ohtrasti ka üla- ja alakirju. Kõige tüüpilisem, enim tarvitatud ja vanim muhu geomeetrilise kirja motiiv on suletud korrapärasesse kaheksanurka, milles esinevad kaheksaharulised tähed, ristid, diagonaalsed ristid ja teised kujundid. Neid kaheksanurki nimetatakse Muhu männaks või kaheksakannaks. 

Geomeetrilise kirja üleminekul taimornamendiks säilis äärekirjades peamine traditsioon – üksikute motiivide reastamine. Sellised kirjad on kasutusel hilisematel esemetel. 

 Lillkiri 
Muhu lillkiri on suuremalt jaolt hiline, see võeti kasutusele 19. ja 20. sajandi vahetusel. Hilist lillkirja hakati tikkima argitanudele geomeetrilise kirja asemel. Osa lillkirjast moodustab äärekirja (seeliku aiad), osa täidab kogu eseme pinna. Muhu lillkiri on võrreldes Eesti mandriosas kasutusel olnud lillkirjaga looduslähedane ja varjundirohke. 

 Värvid 
Muhu tikandis kasutati muude värvide kõrval aniliinroosat ja miinikollast – need toonid muutsid Muhu tikandi iseloomulikuks just sellele piirkonnale.

19. sajandi teisel poolel kasutati värvimiseks vanamusta, silmakivi, sinikivi ja kahjatud musta, st lepakoorepruun värviti üle poemustaga. Oranživärvilisi seelikuid nimetati punasteks, kuna seda värvi saadi eriliste värvainete segust: kõigepealt punasest värvist, mis oli teraline ja mida osteti kaaluga. Terad jahvatati kohvimasinas peeneks ja lisati sellele nn valge pasta, mida saadi mitme nüüd unustatud aine segamisest. Sel oranžil põhjal kasutati säravaid toone, näiteks erkroosat (Muhu roosa) ja paljusid teisi. Peale keemiliste värvidega toonitud kodulõngade tarvitati tikkimiseks ka poest ostetud väga erksavärvilisi lõngu. Need muutsid kirjad elavamaks ja teravamaks ning andsid Muhu tikandile omase erilise harmoonia. 

Välislingid
 Ilme Kosseson. Masintikandite iseloom Muhu argitanudel - tüpoloogia ja värvikombinatsioon ning masintikandiga kujundatud autorikollektsioon. 2012.

Kategooria:Tekstiilindus
Kategooria:Eesti rahvakultuur