Johann I (Liechtensteini vürst)

Johann I Josef (sünninimega Johann Baptist Josef Adam Johann Nepomuk Aloys Franz de Paula; 26. juuni 1760 Viin – 20. aprill 1836) oli Liechtensteini vürst aastatel 1805–1806 ja 1814–1836. Ta oli Austria väejuht ja feldmarssal.

 Noorpõlv 
Johann I Josef sündis Viinis. Tema isa oli Liechtensteini vürst Franz Josef I.

Ta liitus 22-aastaselt Austria armeega ning sai kürassiirirügemendis nr. 33 leitnandiks. Ta sõdis Austria-Türgi sõjas, kus näitas end oskusliku ja julge ratsaväejuhina. 19. detsembril 1790 autasustati teda Maria Theresia militaarordeni rüütliristiga. Peatselt ülendati ta ka ooberstiks ning määrati chevaux-leger ratsarügemendi nr. 7 ülemaks.

 Osalus Prantsuse revolutsioonisõdades 
1792. aasta aprillis liitus Liechtenstein Reinil asuva vürst Hohenlohe-Kirchbergi armeega ning võttis osa Champagne'i sõjategevusest. 9. juunil 1793 osales ta Arloni lahingus, mis Austria armeele lõppes aga kaotusega. Sama aasta 12. septembril osales Johann Avesnes-le-Seci lahingus, kus tema ratsarünnak lahingu käigu austerlaste kasuks otsustas. Liechtensteini ligi 2000-meheline ratsaüksus purustas 7000-mehelise Prantsuse armee.

1794. aastal võttis ta osa veel edukast Landrecies' piiramisest ning La Gateau lahingust. 3. juunil osales ta Charleroi lahingus ning 11. juunil ülendati Liechtenstein kindralmajoriks. 26. juunil võitles ta Fleurusi lahingus.

1796. aastal teenis Liechtenstein Saksamaal Tescheni hertsog Karli armees, kus kuulus Baillet de Latouri väeossa. Ta osales brigaadijuhina edukalt Würzburgi lahingus. Lahingus murdis tema ratsarünnak Prantsuse liinidest läbi. Selle eest autasustati teda 26. juulil Maria Theresia militaarordeni komandöriristiga.

1799. aastal osales Liechtenstein Itaalia sõjakäigul. Ta mängis taas otsustavat rolli Trebbia lahingus, kus juhatas reservi. Sama aasta 5. augustil edutati ta feldmarssal-leitnandiks ning nimetati tragunirügemendi nr. 9 inhaberiks.

1800. aastal sõdis Liechtenstein Lõuna-Saksamaal. Pärast Hohenlindeni lahingut kattis ta Austria vägede taganemist. Pärast tema ratsarügemendi laialisaatmist määrati ta uue üksuse, husaarirügemendi nr. 7 inhaberiks. 18. augustil autasustati teda Maria Theresia militaarordeni suurristiga.

 Osalus Napoleoni sõdades 
1805. aasta 2. detsembril juhatas Liechtenstein Austerlitzi lahingus viiendat kolonni ning jäi pärast lahingut taas taganemist katma. Pärast lahingut mängis ta suurt rolli Pressburgi rahu sõlmimisel.

1805. aastal loovutas ta vürstitiitli oma 3-aastase poja Aloisi kasuks, kuid tema vürstiriik oli Liechtensteini teadmata juba Napoleoni Reini liiduga liidetud. Alois suri aga samal aastal ning Johann jäi vürstiks edasi.

Viienda koalitsiooni sõja ajal osales ta Regensburgi vallutamises ning juhatas kaks päeva hiljem Eckmühli lahingus reservkorpust. Reserve juhatas ta veel Asperni-Esslingi, Wagrami ja Znaimi lahingus. 12, septembril 1809 edutati ta feldmarssaliks. Ta allkirjastas Austria keiser Franz II nimel Schönbrunni rahu.

1815. aastal läks Liechtenstein sõjaväest erru (mõni allikas ütleb ka, et 1810), et oma vürstiriigi (mille trooni oli pärast Napoleoni Saksamaalt väljaajamist 1814. aastal tagasi saanud) valitsemisele keskenduda.

 Tegevus Liechtensteini vürstina 1815–1836 
Vürstina tegeles ta peamiselt ehitusprojektidega.
pisi|Liechtensteini loss
Liechtenstein tundis suurt huvi ajaloo ning ajalooliste ehitiste vastu. See tähendas, et kui 1807. aastal sai enda omandisse Liechtenstein-Mödlingi koos Liechtensteini lossi varemetega, hakati seal läbi viima suuri ehitusprojekte, mille raames kujundati sealne maa-ala romantistlikus stiilis, rajades sinna ka erinevaid tehisvaremeid. Lisaks taastati Mödlingi ning Liechtensteini lossid, kuigi viimane taastati täielikult alles 1900. aastal. Oma lossimaade aiad lasi ta kujundada Inglise stiilis.

Lisaks eelmainitud lossidele omas Liechtenstein ka Greifensteini ja Seebensteini losse. Viimase oli ta omandanud 1824. aastal ning lasi ka selle ümbruse romantistlikus stiilis kujundada. Üks kuulsamaid huviobjekte lossi maadel on tehisvaremed nimega "Türkensturz."

Lisaks moderniseeris Liechtenstein vürstiriigi administratsiooni. Tema korraldusel hakati andameid linnapaleest Bankgassest aiapaleesse Rossausse tooma. Liechtenstein arendas ka vürstiriigi põllumajandust ning metsandust. Tema valitsusajal võeti Liechtensteini vürstiriik Saksa konföderatsiooni. 1818. aastal võttis Johann vastu uue konstitutsiooni, mis vürsti võimu piiras.

Johann I Josef suri 20. aprillil 1836 Viinis.

 Perekond 
Johann I Josef abiellus 12. aprillil 1792 Viinis Josepha Sofie zu Fürstenberg-Weitraga. Nende abielust sündis 13 last:

 Leopoldine Marie Josepha
 Alois II
 Sophia Marie Josepha
 Marie Josephine
 Franz de Paula Joachim Joseph
 Karl Johann Anton
 Klothilde
 Henriette
 Friedrich
 Eduard Franz Ludwig
 August Ignaz
 Ida Leopoldine Sophie
 Rudolf

 Viited 

Kategooria:Liechtensteini monarhid
Kategooria:Prantsuse revolutsioonisõdade Austria väejuhid
Kategooria:Sündinud 1760
Kategooria:Surnud 1836
Kategooria:Napoleoni sõdade Austria sõjaväelased