Lodi lahing

Lodi lahing oli 10. mail 1796 Itaalia sõjakäigu raames toimunud kokkupõrge Karl Philipp Sebottendorfi Habsburgide ja Napoleon Bonaparte Prantsuse armee vahel. Lahing lõppes austerlaste lüüasaamisega.

 Vägede koosseis 

 Austria armee 

 Diviis: Karl Philipp Sebottendorf, 9500 meest, 14 kahuritLk 310 (Boycott-Brown, 2001) 
 Arjergard: Josip Filip Vukasović
 Kaks pataljoni Carlstädter grenzeri jalavägerügemendist
 Lodi kattevägi: Gerhard Rosselmini
 Pataljon Nádasdy jalaväerügemendist nr. 39
 Kaks eskadroni Mészáros ulaanirügemendist nr. 1
 Esimene lahinguliin
 Kaks pataljoni Carlstädter grenzeri jalavägerügemendist (arjergardist)
 Pataljon Warasdiner grenzeri jalaväerügemendist
 Pataljon Nádasdy jalaväerügemendist nr. 39 (katteväest)
 14 kahurit
 Teine lahinguliin
 Kolm pataljoni Terzi jalaväerügemendist nr. 16
 Pataljon Belgiojoso jalaväerügemendist nr. 44
 Pataljon Thurn jalaväerügemendist nr. 43
 Neli eskadroni Erzherzog Joseph husaarirügemendist nr. 2
 Kaks eskadroni Mészáros ulaanirügemendist nr. 1 (katteväest)
 Corte Palasiosse saadetud vägi: Franz Nicoletti
 Kaks pataljoni Strassoldo jalaväerügemendist nr. 27
 Pataljon Toskana jalaväerügemendist nr. 23
 Kaks eskadroni Erdödy husaarirügemendist nr. 9
 Fontanasse saadetud üksus
 Kaheksa eskadroni Napoli kuningriigi Re ja Regina ratsarügementidest

pisi|343x343px|Napoleon Bonaparte

 Prantsuse armee 

 Prantsuse armee: Napoleon Bonaparte, 15 500 jalaväelast, 2000 ratsaväelastLk 113 (Smith, 1998) 
 Diviis: André Masséna
 Brigaad: Barthélemy Catherine Joubert
 25. poolbrigaad
 51. poolbrigaad
 Brigaad: Antoine-Guillaume Rampon
 17. kergejalaväe poolbrigaad
 32. poolbrigaad
 Brigaad: Jean-Baptiste Cervoni 
 4. kergejalaväe poolbrigaad
 11. kergejalaväe poolbrigaad
 Diviis: Claude Dallemagne
 Brigaad: Lanusse
 1. grenaderipataljon
 2. grenaderipataljon
 Brigaad: Jean Lannes
 3. grenaderipataljon
 4. grenaderipataljon
 Brigaad: Gaspard Amédée Gardanne
 1. karabinjeeripataljon
 2. karabinjeeripataljon
 Brigaad: Marc Antoine de Beaumont
 1. husaarirügement
 7. husaarirügement
 10. Chasseur à Cheval ratsarügement
 20. tragunirügement
 Diviis: Charles Pierre François Augereau
 Brigaad: Jean-Baptiste Dominique Rusca
 4. poolbrigaad
 18. poolbrigaad
 30 kahurit

 Lahing 
pisi|271x271px|Josip Filip Vukasović
vasakul|pisi|215x215px|Lodi lahingutegevuse kaart
10. mail kella 09:00 paiku jõudis Prantsuse armee Vukasovići arjergardile järgi ning surus nad kuni Lodi linnani. Kuigi Vukasović vahetati Rossolini üksustega välja, oli linna garnison liiga väike, et vastupanu osutada ning prantslased vallutasid linna suuremate raskusteta. Edasi tuli Prantsuse vägedel vallutada linnast üle Adda jõe viiv sild. Silda kaitses vastaskaldalt aga Sebottendorfi vägi, mis koosnes üheksast pataljonist, 14 kahurist ja kaheksast eskadronist ratsaväest. Kuna ta oli osa üksustest saatnud lähedalasuvaid külasid kaitsma, oli tal prantslaste vastu välja panna vaid 6577 meest, kes olid veel lisaks raskest marssimisest väsinud. Sebottendorf pidas paremaks sillapead kuni ööpimeduseni kaitsta, kuna päevavalguses taganemine oleks ohtlik olnud.Lk 310-311 (Boycott-Brown, 2001) Sebottendorf oli sillale paigutanud kuus kahurit ning ülejäänud mõlemale poole silda jätnud. 

Austerlased proovisid kitsast ning lihtsa puidust ehitusega silda hävitada, kuid Prantsuse kahurituli takistas seda.  

Prantsuse väed, mis sillani olid jõudnud, ei olnud piisavalt tugevad ning tõrjuti kartetšitulega tagasi. Seepärast peatus nende edasitung mitmeks tunniks, kuni Prantsuse kahurid kohale jõudsid. Austria positsioonid sattusid seetõttu tugeva pommiitamise alla. Väidetavalt aitas ka Napoleon kahureid sihtida, mille tõttu tema sõdurid teda hiljem le petit caporal-iks (väike kapral) kutsuma hakkasid. Samal ajal saatis ta ka Beaumonti ratsaüksuse teist ületuskohta otsima.
vasakul|pisi|Prantslaste jõeületus
pisi|Prantslaste kahuripositsioonid
Napoleon teadis, et kui teist ületuskohta ei leita, tuleb sillale tormi joosta. Selleks kogus ta kokku ligi 3500-mehelise grenaderiüksuse ning käskis neil rünnakuga alustada. Peale kõne pidamist palus Pierre-Louis Dupas, et tema karabinjeerikompanii rünnakut juhiks. Prantslaste rünnak algas kell 18:00, austerlased vastasid sellele tugeva kahuritulega. Mõned üksused hüppasid sillalt vette ning võtsid madalikel positsioonid sisse. Prantslaste esimene rünnak kandis suuri kaotusi ning suruti tagasi. Teise rünnaku jaoks asusid mitmed kõrged Prantsuse ohvitserid nagu näiteks Massena, Berthier, Dallemagne, Lannes, Cervoni ja isegi Napoleon sõdureid innustama.

Teine Prantsuse rünnak osutus edukaks, tungides kuni vastaskaldani välja ning surudes austerlased tagasi. Sebottendorf suutis veel enda üksused kokku koguda ning vasturünnakule asuda, mis peaaegu sillani välja jõudis. Prantslased said aga abivägesid. Beaumonti ratsavägi oli ka lõpuks ületuskoha leidnud ning ründas austerlasi tiivalt. Sebottendorf taganes ning marssis Beaulieu peaväele, mis taganes Mantova linnani, järgi. Osa Austria sõdureid taganesid Cremani ning mõned üksused hoidisid õhtupimeduses veel prantslasi eemal. Terzi jalaväerügemendis nr. 16 teeniv ooberst Ernst von Attems juhatas arjergardi ning sai ka lahingus surma.Lk 314-315 (Boycott-Brown, 2001)

Lahingus hukkus Austria poolel 153 meest, haavata sai 182 ning vangi langes 1701 meest. Kaotati ka kõik kahurid (kahurite arv erineb allikates). Prantsuse poolel oli hukkunuid kuskil 350.

 Viited 

 Kirjandus 
 Boycott-Brown, Martin. The Road to Rivoli: Napoleon's First Campaign. London: Cassell, 2001.
 Smith, Digby. The Napoleonic Wars Data Book. London: Greenhill, 1998.

Kategooria:Prantsuse revolutsioon
Kategooria:Prantsuse revolutsioonisõdade lahingud
Kategooria:Lahingud
Kategooria:1796
Kategooria:Esimese koalitsiooni sõja lahingud