Kiirgustugevus

Kiirgustugevus (inglise keeles radiant intensity), tähis , on radiomeetrias kiiratud, peegeldunud, edastatud või vastuvõetud kiirgusvoog ruuminurga ühiku kohta. Kiirgustugevus on vektoriaalne (suunaga) suurus.

Spektraalne kiirgustugevus on kiirgustugevus sageduse või lainepikkuse ühiku kohta olenevalt sellest, kas spektrit esitatakse sageduse või lainepikkuse funktsioonina. 

Kiirgustugevuse SI ühik on vatt steradiaan kohta (W/sr) ja spektraalse kiirgustugevuse ühik sageduse järgi on vatt steradiaani ja hertsi kohta (W·sr−1·Hz−1), vastavalt lainepikkuse järgi tavaliselt vatt steradiaani ja nanomeetri kohta (W·sr −1·nm−1).

 Matemaatiline esitus 
Kiirgustugevus on avaldatav kujul

kus
∂ on osatuletise sümbol;
Φe on kiirgusvoog;
Ω on ruuminurk.

Üldjuhul on Ie,Ω vaatenurga θ ja potentsiaalse asimuutnurga funktsioon. Lamberti pinna erijuhul järgib Ie,Ω Lamberti koosinusseadust Ie, Ω = I0 cos θ.

Spektraalne kiirgustugevus sageduse järgi

kus  on sagedus.

Spektraalne kiirgustugevus lainepikkuse järgi

kus  on lainepikkus.
.
Suuruste tähises kasutatakse indeksit "e" (sõnast energetic), et vältida segiajamist vastavate fotomeetriliste suurustega (nt valgustugevus ). Kui vaatluse all on ainult radiomeetrilised suurused, jäetakse indeks sageli ära. 

 Kiirgustugevus antennitehnikas 
Kiirgustugevust kasutatakse antenni kiirgusvõime iseloomustamiseks:

kus
Ee on antenni kiiritustihedus;
r on kaugus antennist.

Erinevalt võimsustihedusest ei sõltu kiirgustugevus kaugusest: kuna kiiritustihedus on defineeritud kui võimsus läbi ruuminurga, siis kompenseeritakse kauguse suurenemisest tingitud võimsustiheduse vähenemine pindala suurenemisega.

 Vaata ka 
 Radiomeetria

Kategooria:Kiirgus