Nicola Salvi

Niccolò Salvi, ka Nicola Salvi, (6. august 1697 Rooma, Itaalia – 8. veebruar 1751 Rooma, Itaalia) oli Itaalia hilisbarokiajastu skulptor ja arhitekt. Tema tööde hulka kuuluvad Rooma suurim ja maailma tuntuim purskkaev – Trevi purskkaev, Bosco Parrasio ja Menino de Deusi kiriku kabel.

 Elukäik 
Nicola Salvi õppis Roomas filosoofiat ja matemaatikat. Pärast nende õpingute lõppu võeti ta 1717. aastal vastu Rooma Arkaadia akadeemiasse.Filippo De Boni, Biografia Degli Artisti. (Veneetsia: Company' tipi del Gondoliere, 1840), lk 908-909.

Arkaadia akadeemia rajati 1690. aastal, pärast Gustav II Adolfi tütre, Rootsi kuninganna Kristiina surma, kes pärast katoliku usku pöördumist ja Rootsist põgenemist pühendas oma Roomas veedetud aja kunsti, teatri ja kirjandushuviliste kokkukutsumisele. Nicola Salvi õpetajaks sai akadeemias Portugali kuninga João V õukonna arhitekt Antonio Canevari. Canevari naasis aga 1728. aastal Lissaboni, et jätkata tööd kuninga õukonnas, mistõttu oli Salvi sunnitud oma õpetaja pooleliolevad ja planeeritud tööd Roomas üle võtma.

Nicola Salvi suri 8. veebruaril 1751 oma kodus Roomas ning ta on maetud Rooma Neitsi Maarja in Aquiro kiriku kalmistule.

 Looming 
 Efemeersed struktuurid 
Efemeersed struktuurid, ehk raketilaadsed ehitised, olid 18. sajandi Roomas tähtis osa pidustuste juures. Need olid nimelt pühendatud mitmete liitude sõlmimisele, olgu nendeks abieluliidud, riikide vahelised liidud vms. Need struktuurid olid pidustuste ajal suunatud aristokraatidele ning madalamas seisuses linnaelanikele pakuti ka “veinipurskkaevu”, kust voolas veini jugadena.

1728. aastal tellis kardinal Cornelio Bentivoglio veel vähetuntud Nicola Salvilt Rooma Hispaania väljakule pidustusteks Kreeka mütoloogia abielupidustuste jumala Hymeni lossi kujutatava efemeerse struktuuri (ilutulestike laskmiseks), mille kõrgus oli üle 45 meetri, ehk ta oli kõrgem kui Hispaania trepid ise.John A. Pinto, „Nicola Michetti and Ephemeral Design in Eighteenth-Century Rome”, Memoirs of the American Academy in Rome (Rooma: University of Michigan Press for the American Academy in Rome), lk 305-307.

 Trevi purskkaev 
pisi|Trevi purskkaev Roomas Palazzo Poli lossi ees.|307x307px
pisi|306x306px|Menino De Deusi kiriku esifassaad Lissabonis
1732. aastal kuulutas Rooma Paavst Clemens XII välja konkursi, mille eesmärk oli valida Rooma linnas Poli palee ette rajatava purskkaevu arhitektuuriline lahendus. Konkursil osales kuus arhitekti, kelle töödest valiti välja Nicola Salvi oma.Marc Treib, „Design Vocabulary II: Water,” Landscape Architecture, 77, 1 (1987), lk 72. Trevi purskkaev on inspireeritud Pietro da Cortona Palazzo Colonnast, mille ette plaaniti samuti rajada triumfikaare motiiviga purskkaev.Barokk: arhitektuur. Skulptuur. Maalikunst. Toimetaja Rolf Toman (Tallinn: Koolibri, 2008), lk 50, 113.

Purskkaevu ehitati aastatel 1735–1762. Pärast Salvi surma 1751. aastal võttis Trevi purskkaevu ehituse juhtimise üle Giuseppe Panini. Kuna enamik purskkaevu skulptuure polnud Panini töö ülevõtmise ajaks veel valmis, kandis ta hoolt selle eest, et skulptuurid valmiksid just Nicola Salvi kavandite ja jooniste järgi ning kogu terviklahendus vastaks võimalikult hästi Salvi kunstilistele taotlustele.Tod A. Marder, „ Bernini and Alexander VII: Criticism and Praise of the Pantheon in the Seventeenth Century,” The Art Bulletin, 71, 4 (1989), lk 634. 

Purskkaevul kujutatud skulptuuride ja objektide temaatika on läbivalt vesi ja sellega seotud olendid ja motiivid. Trevi purskkaevu keskmesse valis Salvi mitte Neptunuse vaid Okeanose kuju, kes oli oma iseloomu poolest tunduvamalt tasakaalukam võrreldes Neptunusega, keda iseloomustas (mere) kaootilisus ja ettearvamatu olek. Purskkaevus seisab Okeanos merikarbikujulise kaariku sees, mida tõmbavad mõlemalt poolt merihobud ning merihobusid taltsutavad omakorda triitonid. Okeanose kuju autor on Itaalia hilisbaroki skulptor Giovanni Battista Maini. Teised skulptuurid lõi purskkaevule Pietro Bracci. Okeanosest vasakul on kujutatud Külluse ning paremal Tervise skulptuurid, mille autor on Filippo della Valle.David J. Getsy, „ The Problem Of Realism In Hamo Thornycroft's 1885 Royal Academy Lecture,” The Volume of the Walpole Society, 69, (2007), lk 221. Trevi purskkaev oli osa Rooma linna läbivast akveduktist, seetõttu oli purskkaevul ka funktsionaalne tähtsus Rooma linna veevarustuses.
pisi|307x307px|Vaade Menino de Deusi kabelile
 Menino de Deusi kiriku kabel 
Salvi ehitas Rooma Menino de Deusi pühendkiriku kabeli Luigi Vanvitelli 1742. aasta kavandi järgi. Kabeli teeb eriliseks tema toomine Roomast Lissaboni 1747. aastal. Kabeli liigutamine tõstis arvestataval määral ehituse hinda, mistõttu peetakse seda kabelit ka üheks kalleimaks kabeliks maailmas. Kabeli pühitses sisse paavst Benedictus XIV. Peale sissepühitsemist võeti kabel koost ja saadeti laevaga Roomast Lissaboni ning pandi taas kokku São Roque kirikusse.

 Muud tööd 
Nicola Salvi projekteeris ja ehitas Itaalias Viterbo linna Püha Maarja kiriku, mis valmis 1738. aastal, kuid paraku teise maailmasõja ajal hävines.

Arkaadia akadeemia liikmena avaldas Nicola Salvi ka luulet akadeemia publikatsioonides ning oli koos Antonio Canevariga Bosco Parrasio (tuntud ka kui Parassio Grove), arkaadialaste suvise kohtumispaiga, arhitekt ning disainerSusan M. Dixon, „Vasi, Piranesi, And The Accademia Degli Arcadi: Toward A Definition Of Arcadianism In The Visual Arts”, Memoirs of the American Academy in Rome (61) (Rooma: University of Michigan Press for the American Academy in Rome, 2016), lk 221..

 Tähtsus 
Nicola Salvi oli koos Luigi Vanvitelli, Ferdinando Fuga ja Alessandro Galileiga Rooma barokiajastu üks silmapaistvamaid arhitekte. Kuigi paljud tema ehitatud objektid on hävinenud, on maailma tuntuim ja populaarseim purskkaev, Trevi purskkaev, imeline näide arhitekti meisterlikkusest nii komplekssete struktuuride loomises kui ka mitmekesiste ja ajastukohaste skulptuuride kavandajana. 

 Viited 

Kategooria:Itaalia skulptorid
Kategooria:Itaalia arhitektid
Kategooria:Sündinud 1697
Kategooria:Surnud 1751