1994. aasta Saksamaa parlamendivalimised

16. oktoobril 1994 toimusid Saksamaal parlamendivalimised Liidupäeva 13. koosseisu valimiseks.

 Valimiste eellugu 
SPD plaanitud kantslerikandidaadiks oli algselt parteijuht, Schleswig-Holsteini peaminister Björn Engholm. Ta oli valijaskonna seas populaarne, kuid 3. mail 1993 oli ta sunnitud skandaali tõttu tagasi astuma, mispeale laskis SPD kandidaadi liikmetel valida. Sõelale jäid kolm kandidaati - Reinimaa-Palatinaadi peaminister Rudolf Scharping, Alam-Saksimaa peaminister Gerhard Schröder ja parlamendiliige Heidemarie Wieczorek-Zeul Hessest. Peale jäi Scharping, saades 40% häältest Schröderi 33% ja Wieczorek-Zeuli 27% vastu. Saanud vaid 40% häältest, pidi Scharping tegema valimiskampaaniat enesekindlate ja järskude parteikaaslaste ja rivaalide Schröderi ja Saarimaa peaminister Oskar Lafontainega, nad kolmekesi moodustasid nn. "Troika". Nende omavaheline rivaalitsemine ei tulnud Scharpingu kampaaniale kasuks. Ka tema puuduliku karismaatilisuse ja kehvemate meediaoskuste tõttu ei peetud teda kuigi heaks juhiks, mistõttu ta ei tekitanud suuremat entusiasmi.

Endised Lääne-Saksa Rohelised ja Ida-Saksamaa Liit 90/Rohelised ühinesid 14. mail 1993 ühtseks roheliseks parteiks Liit 90/Rohelised (Bündnis 90/Die Grünen). Esmakordselt olid nad nõus osalema valitsuses, juhul kui SPD ja rohelised saavutanuks enamuse.

Kantsler Helmut Kohli juhitud CDU-CSU ja FDP tegid nn. "punaste sokkide" (rote Socke) kampaaniat, et proovida ära hoida võimaliku puna-puna-rohelist koalitsiooni (SPD, rohelised, PDS).

 Valimised 
Valimisõiguslikke kodanikke Saksamaal oli kokku 60 452 009. Valimas käis 47 737 999 inimest ehk 78,97% valijaskonnast.
+ParteiValimisnimekirja hääled%KohadÜhemandaadilised hääled%KohadKokku kohtiVõrreldes eelmisegaSaksamaa Sotsiaaldemokraatlik ParteiSPD17 140 35436.3914917 966 81338.27103252 +13Kristlik-Demokraatlik LiitCDU16 089 96034.166717 473 32537.22177244 -24Kristlik-Sotsiaalne LiitCSU3 427 1967.2863 657 6277.794450 -1RohelisedGRÜNE3 424 3157.27493 037 9026.47049 +41Vaba Demokraatlik ParteiFDP3 258 4076.92471 558 1853.32047 -32Demokraatliku Sotsialismi ParteiPDS2 066 1764.39261 920 4204.09430 +13VabariiklasedREP875 2391.860787 7571.68000Muud823 5271.730547 3271.1600Kokku kehtivaid sedeleid47 105 17410034446 949 356100328672+10Kehtetuid sedeleid632 8251.33788 6431.65
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
+ÜhemandaadilisedLiidumaaKokkuCDU/CSUSPDPDSBaden-Württemberg3737Baieri45441Berliin13634Brandenburg1212Bremen33Hamburg716Hessen22148Mecklenburg-Vorpommern972Alam-Saksi311714Põhja-Rein-Vestfaal713140Reinimaa-Pfalz16124Saarimaa55Saksi2121Saksi-Anhalti13103Schleswig-Holstein1192Tüüring1212Kokku3282211034
+MitmemandaadilisedLiidumaaKokkuSPDCDU/CSUB90/GFDPPDSBaden-Württemberg4225881Baieri47286661Berliin146332Brandenburg11614Bremen321Hamburg7421Hessen27116541Mecklenburg-Vorpommern6213Alam-Saksi361411551Põhja-Rein-Vestfaal77262711121Reinimaa-Pfalz1710322Saarimaa44Saksi189216Saksi-Anhalti104114Schleswig-Holstein138122Tüüring126114Kokku34414973494726

 Valimiste tagajärjed 
CDU-CSU-FDP koalitsioon kaotas kohti, kuid säilitas neljakohalise enamuse, mispeale Kohl jätkas kantslerina. Esmakordselt pärast teist maailmasõda ei olnud FDP Liidupäevas suuruselt kolmandaks parteiks.

Parempopulistlikud Vabariiklased jäid endiselt alla 5% valimiskünnise. Nad olid aga 5. aprillil 1992 toimunud Baden-Württembergi maapäeva valimistel tulnud 10.9 protsendiga kolmandaks parteiks ja pääsenud parlamenti, ka 19. septembril 1993 Hamburgi parlamendivalimistel jäid nad napilt (4.8%) alla valimiskünnise, samas 12. juunil 1994 toimunud Euroopa parlamendi valimised kaotasid nad kõik kohad.

PDS jäi alla 5% valimiskünnise, kuid võitis oma võimubaasis endises Ida-Berliinis neli ühemandaadilist kohta, ning regionaalparteide seaduse järgi saab valimiskünnisest olemata proportsionaalseid mandaate iga partei, mis võidab vähemalt kolm ühemandaadilist kohta.

 Viited 

Kategooria:Saksamaa valimised
Kategooria:1994. aasta valimised
Kategooria:Parlamendivalimised