Käsitööõlu

Käsitööõlu (inglise keeles craft beer) on õlu, mis on valmistatud käsitööõlle tehastes. 

 Ajalugu 
Käsitööõlle populaarsuse kasvu nimetatakse käsitööõlle revolutsiooniks, mis algas 20. sajandi teises pooles. Kindlat aastaarvu ülemaailmse revolutsiooni alguseks pole, kuna see oli riigiti väga erinev. USA-s algas see näiteks 1965. aastal, kui Fritz Maytag ostis San Francisco Anchor Brewing Company. Sarnane olukord oli ka Hollandis, kus 1981. aastal avati esimene õlletehas pärast Teist maailmasõda. Itaalias sai revolutsiooni alguseks 1980. aasta, kui avati esimene pruulipubi.

Kõikides riikides olid esimesed aastad rahulikud ning suurt käsitööõlle tarvitamise kasvu ei olnud, kuid see muutus kiirelt uute tehaste tulekuga.

pisi|Brewdogi baar Suurbritannias Walesis
 Erilisus 
Käsitööõlle tehased on reeglina suurtootmistest väiksemad ning on sõltumatud suurtest rahvusvahelistest ettevõtetest. Neis kasutatakse tootmisel enamasti ebatraditsioonilisi tooraineid ja uuenduslikke kääritamismeetodeid, tänu millele eristutakse rahvusvahelistest õlletootjatest.

Erinevus käsitöö ja masstoodangu vahel tekib meetodis: suurtootjad valmistavad ühe korraga suure koguse õlut (emavirre) ning hakkavad seda maitsestama. Käsitööõlle puhul valmistatakse iga partii eraldi, virded tehakse valmis ükshaaval ning lisatakse sellele eristuv maitse. Sellise tootmisviisiga on seetõttu rohkem katsetamist ning seetõttu võib ühe kuu jooksul mitu uut õlletüüpi valmida.

 Tootjate määratlused 
Pico-pruulikoda

Pico-pruulikoda on väiksem kui nanopruulikoda, aastas toodetakse veidi üle 500 barreli.

 Nanopruulikoda 
Nanopruulikojal pole kindlat määratlust, kuid see on märgatavalt väiksem kui mikropruulikoda, pruulimisega tegeleb enamasti vaid üks inimene ning aastas toodetakse alla 15 000 barreli õlut.

 Mikropruulikoda 
Mikropruulikoda toodab aastas vähem kui 75 000 hektoliitrit õlut. Seda on vähem kui traditsioonilised suured pruulikojad ning reeglina keskendutakse rohkem kvaliteedile, mitmekesisusele ja käsitööle ning kasutatakse ainulaadseid koostisosi ja meetodeid, et valmistada erinevaid õllesorte.

 Käsitööpruulikoda 
Sageli arvatakse, et mikropruulikoda ja käsitööpruulikoda on samad asjad, kuid neil on siiski erinevusi. Aastane toodang 6 miljonit barrelit õlut või vähem. Käsitööpruulikojal on piirangud pruulimis- ja tootmistehnikas, sealhulgas nõue kasutada vähemalt 50% linnast. Rohkem tähelepanu pööratakse tooraine kvaliteedile ja pruulimisprotsessi täpsusele, et tagada kauba kõrge kvaliteet.

 Pruulipubi 
Pruulipubi on söögikoht ja pruulikoda, kus vähemalt 25% kogu toodetud õllest müüakse kohapeal. Peaeesmärk on toota õlut, et rahuldada kohapealse restorani ja baari vajadusi. Pruulipubis on võimalik klientidel nautida värsket õlut otse pruulimahutitest. Pruulikoda võib müüa enda toodetud õlut ka väljaspool ettevõtet.

 Viited 

 Välislingid 

 Väikepruulikoda Tanker võib Leedu masstoodangut Eesti õlle pähe müüa, Postimees, 12. aprill 2022

Kategooria:Õlu