Mongolite vallutused

Mongolite sissetungid ja vallutused leidsid aset 13. ja 14. sajandil, luues ajaloo suurima piirneva impeeriumi: Mongolite riigi, mis 1300. aastaks hõlmas suure osa Euraasiast. Ajaloolased peavad mongolite laastamistööd ajaloo üheks surmavaimaks episoodiks. Lisaks võisid mongolite ekspeditsioonid levitada buboonkatku suures osas Euraasiast, aidates kaasa 14. sajandi Musta surma esilekutsumisele.

Mongolite riik arenes välja 13. sajandi jooksul võidukate sõjakäikude kaudu kogu Aasias, jõudes 1240. aastateks Ida-Euroopasse. Vastupidi hilisematele "mereimpeeriumidele", nagu Euroopa koloniaalriigid, oli Mongolite riik maismaariik, mida toitis rohtu otsiv mongoli ratsavägi ja kariloomad. Seega toimus enamik mongolite vallutusi ja rüüstamisi soojematel aastaaegadel, mil nende karjadele oli piisavalt karjatamist. Mongolite esiletõusule eelnesid 15 aastat märjad ja soojad ilmastikutingimused aastatel 1211–1225, mis võimaldasid soodsaid tingimusi hobuste aretamiseks, mis aitas oluliselt kaasa mongolite laienemisele.

Kui Mongolite riik hakkas alates 1260. aastast killustuma, jätkus konflikt mongolite ja Ida-Euroopa riikide vahel sajandeid. Mongolid jätkasid Hiina valitsemist 14. sajandil Yuani dünastia ajal, samas mongolite võim Pärsias püsis 15. sajandil Timuriidide riigina. Indias säilis hilisem Suurmogulite riik 19. sajandini.

 Kesk-Aasia 


Tšingis-khaan sepistas Kesk-Aasias esialgse Mongolite riigi, alustades rändhõimude merkiitide, tatarlaste, kereiitide, türklaste, naimanite ja mongolite ühendamisest. Uiguuride budistlik Kotšo kuningriik alistus ja ühines impeeriumiga. Seejärel jätkas ta laienemist Karakitai ja Horezmi dünastia vallutamise teel.

Suured alad islamikeskses Kesk-Aasias ja Kirde-Iraanis tühjenesid tõsiselt, sest iga linn, mis mongolitele vastu seisis, hävitati. Igale sõdurile anti vaenlasi hukkamiseks vastavalt oludele. Näiteks pärast Urgentši vallutamist pidi iga mongoli sõdalane – võib-olla kahest tümenist (20 000 sõdurist) koosnevas armees – hukkama 24 inimest ehk peaaegu pool miljonit inimest nimetatud armee kohta.

Alaanide ja kumaanide (kõptšakkide) vastu kasutasid mongolid jaga-ja-valitse taktikat, hoiatades enne kumaanide kallale asumist kumaane, et nad lõpetaksid oma toetuse alaanidele, kelle nad seejärel alistasid. Alaanid värvati mongoli vägedesse ühte üksusesse nimega "Õige alaanide kaardivägi", mis koostati "hiljuti alistunud" sõduritest. Endise Kotšo kuningriigi piirkonnas ja Besh Balikhis asunud mongolid ja Hiina sõdurid asutasid Hiina sõjaväekoloonia, mida juhtis Hiina kindral Qi Kongzhi (Ch'i Kung-chih).

Mongolite rünnaku ajal mamelukkide vastu Lähis-Idas koosnes suurem osa mamelukkide sõjaväest kõptšakkidest ning Kuldhordi kõptšaki võitlejate varu täiendas mamelukide armeed ja aitas neil võidelda mongolite vastu.

Ungarist sai põgenevate kuumaanide pelgupaik.

Detsentraliseeritud riigitud kõptšakid pöördusid islami usku alles pärast mongolite vallutust, erinevalt tsentraliseeritud karakhaniidide üksusest, kuhu kuulusid jagmad, karlukid ja oguusid, kes pöördusid varem maailmareligioonidesse.

Kõptšakkide vallutamine mongolite poolt viis ühinenud ühiskonnani mongolite valitseva klassiga kõptšaki keelt kõneleva elanikkonna ees, mis sai tuntuks kui tatarlased ja mis lõpuks neelas Krimmi poolsaarel armeenlased, itaallased, kreeklased ja goodid, et moodustada tänapäeva krimmitatarlased.

 Lääne-Aasia 


Mongolid vallutasid lahingu või vabatahtliku allaandmise teel tänapäeva Iraani, Iraagi, Kaukaasia alad ning Süüria ja Türgi osad, 1260. ja 1300. aastal ulatusid edasised mongolite röövretked Palestiinasse kuni Gazani. Suuremad lahingud olid Bagdadi piiramine (1258), kui mongolid rüüstasid linna, mis oli 500 aastat islami võimukeskus olnud, ja Ain Jaluti lahing 1260. aastal, kui moslemitest Mamelukid suutsid Galilea lõunaosas Ain Jaluti lahingus mongoleid lüüa – see oli esimene kord, kui mongolid peatati otsustavalt. Tuhat Põhja-Hiina insenerimeeskonda saatis mongoli khaani Hulagud tema Lähis-Ida-vallutuse ajal.

 Ida-Aasia 


Tšingis-khaan ja tema järeltulijad alustasid järkjärgulist sissetungi Hiinasse, alistades 1209. aastal Lääne-Xia ja hävitades selle 1227. aastal, alistades 1234. aastal Jini dünastia ja 1279. aastal Songi dünastia. Nad tegid 1253. aastal Dali kuningriigi vasallriigiks, kui Dali kuningas Duan Xingzhi asus mongolite poolele ja aitas neil vallutada ülejäänud Yunnani; sundisid Koread üheksa sissetungi käigus kapituleeruma, kuid ebaõnnestusid katsetes tungida Jaapanisse, kui kamikaze-tormid nende laevastikud laiali pillutasid.


Mongolite suurim saavutus oli, kui Hubilai-khaan rajas 1271. aastal Hiinas Yuani dünastia. Dünastia rajas alistatud Jini ja Songi vägedest "Hani armee" (漢軍), mida kutsuti "Äsjaallutatud armeeks" (新附軍).

Mongolite vägi, mis tungis Lõuna-Hiinasse, oli palju suurem, kui jõud, mille nad 1256. aastal Lähis-Ida vallutama saatsid.

Yuani dünastia asutas kõrgeima valitsusasutuse Budistlike ja Tiibeti asjade büroo, et valitseda Tiibetit, mille mongolid vallutasid ja Yuani võimu alla panid. Mongolid tungisid aastatel 1264-1308 ka Sahhalini saarele. Niisamuti sai Koreast (Korjö) umbes 80 aastaks Yuani dünastia poolautonoomne vasallriik.

 Siber 

1206. aastaks oli Tšingis-khaan vallutanud Mongoolias ja Lõuna-Siberis kõik mongoli ja turgi hõimud. 1207. aastal allutas tema vanim poeg Džutši Siberi metsarahvad, urianhaid, oiraadid, bargad, hakassid, burjaadid, tõvalased, hori-tumed ja kirgiisid. Seejärel organiseeris ta siberlased kolmeks tümeniks. Tšingis-khaan andis Irtõši jõe äärsed telengiidid ja tolosid vanale kaaslasele Kortšile. Kui bargad, tumed, burjaadid, horid, kešmitid ja baškiirid olid organiseeritud eraldi tuhandete kaupa, siis telengiidid, tolosid, oiraadid ja Jenissei kirgiisid nummerdati tavalisteks tümeniteks. Tšingis asutas pärast Mongolite Jini dünastia vallutuse esimest etappi Kem-kemchikis Hiina käsitööliste ja põllumeeste asula. Suurkhaanid eelistasid andamiks jahipistrikuid, karusnahku, naisi ja kirgiisi hobuseid.

Lääne-Siber läks Kuldhordi alla. Piirkonda valitsesid otseselt Džutši vanima poja Orda khaani järeltulijad. Lääne-Siberi soodesse rajati andamikogumise hõlbustamiseks nartade örtöö-jaamu.

1270. aastal saatis Hubilai-khaan Hiina ametniku koos uute asunikega kohtunikuks kirgiiside ja tõvalaste aladele (益蘭州|益蘭州 ja 謙州|謙州). Ogedei pojapoeg Kaidu hõivas alates 1275. aastast Kesk-Siberi osi. Yuani dünastia armee Hubilai kõptšaki kindrali Tutughi juhtimisel taasvallutas kirgiiside maad 1293. aastal. Sealt alates kontrollis Yuani dünastia suuri Kesk- ja Ida-Siberi osi.

 Ida- ja Kesk-Euroopa 


Mongolid tungisid Volga-Bulgaariasse ja Kiievi-Venesse ning hävitasid need, enne kui tungisid Poolasse, Ungarisse, Bulgaariasse ja mujale. Kolme aasta jooksul (1237–1240) hävitasid mongolid kõik Venemaa suuremad linnad, välja arvatud Veliki Novgorod ja Pihkva.

Giovanni da Pian del Carpine, paavsti saadik mongoli suurkhaani juures, reisis 1246. aasta veebruaris läbi Kiievi ja kirjutas:

Mongolite sissetung tõrjus elanikkonda välja sellisel määral, mida Kesk-Aasias või Ida-Euroopas polnud varem nähtud. Kuuldus mongoli hordide lähenemisest levitas hirmu ja paanikat. Sissetungide vägivaldne iseloom toimis Euroopa eliidi vahelise edasise vägivalla katalüsaatorina ja tekitas täiendavaid konflikte. Vägivalla kasv mõjutatud Ida-Euroopa piirkondades on korrelatsioonis eliidi arvutusoskuse vähenemisega ja seda on peetud Suure divergentsi põhjuseks.

 Lõuna-Aasia 

Aastatel 1221–1327 käivitas Mongolite riik mitu sissetungi Hindustani poolsaarele. Mongolid hõivasid aastakümneteks osi Pandžabi piirkonnast. Neil ei õnnestunud aga Delhi äärealadest mööda tungida ja nad tõrjuti India sisemaast eemale. Sajandeid hiljem rajasid Suurmogulid, kelle asutajal Bāburil olid mongoli juured, Indias oma suurriigi.

 Kagu-Aasia 

Hubilai-khaani Yuani dünastia tungis aastatel 1277–1287 Birmasse, mille tulemuseks oli Pagani kuningriigi kapitulatsioon ja lagunemine. Kuid 1301. aasta sissetungi tõrjus Birma Myinsaingi kuningriik. Mongolite sissetungides Vietnami (Đại Việt) ja Jaavale said mongolid lüüa, kuigi suur osa Kagu-Aasiast nõustus edasise verevalamise vältimiseks andamit maksma.

Mongolite sissetungid mängisid teise aastatuhande algul Lõuna-Hiinast pärit hiljuti sisse rännanud taide kaudset rolli suuremate Tai riikide loomisel piirkonnas. Suured Tai riigid nagu Lanna, Sukhothai ja Lan Xang said umbes sel ajal alguse.

 Hukkunute arv 
Kaasaegsete ülestähenduste puudumise tõttu on hinnangud mongolite vallutustega seotud vägivalla kohta märkimisväärselt erinevad. Kui mitte arvestada katku suremist Euroopas, Lääne-Aasias või Hiinas, on võimalik, et aastatel 1206–1405 tapeti Tšingis-khaani, Hubilai-khaani ja Timuri erinevate kampaaniate käigus 20–57 miljonit inimest. Hävitustöö hõlmas lahinguid, piiramisi, varajast bioloogilist sõda ja veresaunu.

 Ajajoon 

 1207.–1210. aasta sissetung Lääne-Xiasse
 1207. aasta Siberi-vallutus
 1211.–1234. aasta Jini dünastia-vallutus
 1216.–1220. aasta Kesk-Aasia- ja Ida-Pärsia-vallutus
 1216.–1218. aasta Karakitai-vallutus
 1219.–1220. aasta Horezmi riigi vallutus
 1256. aasta Alamuudi-vallutus
 1220.–1223. ja 1235.–1330. aastate sissetungid Gruusiasse ja Kaukaasiasse
 1220.–1224. aasta kumaanide sissetung
 1222.–1327. aasta mongolite sissetung Indiasse
 1223.–1236. aasta sissetung Volga-Bulgaariasse
 1225.–1227. aasta Lääne-Xia-vallutus
 1231.–1259. aasta sissetung Koreasse
 1233. aasta Ida-Xia-vallutus
 1235.–1279. aasta Songi dünastia-vallutus
 1222., 1236.–1242. aastate mongolite sissetung Euroopasse
 1236.–1242. aasta sissetung Venemaale
 1237.–1238. aasta sissetung Ida- ja Põhja-Venemaale
 1239.–1240. aasta sissetung Lõuna- ja Lääne-Venemaale
 1237.–1242. aasta sissetung Kumaaniasse
 1241.–1242. aasta sissetung Moldovasse ja Valahhiasse
 1238.–1239. aasta sissetung Tšerkessiasse
 1238.–1239. aasta sissetung Tšetšeeniasse
 1241. aasta sissetung Poolasse ja Böömimaale
 1241. aasta Legnica lahing
 1241. aasta sissetung Ungarisse
 1241. aasta Muhi lahing
 1241. aasta sissetung Austriasse ja Kirde-Itaaliasse
 1241.–1242. aasta sissetung Horvaatiasse
 1242. aasta sissetung Bulgaariasse ja Serbiasse
 1240.–1241. aasta sissetung Tiibetisse
 1241.–1244. aasta sissetung Anatooliasse
 1244.–1265. aasta sissetung Dali kuningriiki
 1251.–1259. aasta sissetung Pärsiasse, Süüriasse ja Mesopotaamiasse
 1253.–1256. aasta sissetung Yunnanisse
 1253.–1256. aasta mongolite kampaania nisariitide vastu
 1257., 1284., 1287. aastate sissetungid Vietnami
 1258. aasta sissetung Bagdadi
 1258.–1260. aasta sissetung Galiitsia-Volõõniasse, Leetu ja Poolasse
 Sandomierzi rüüstamine
 1260. aasta Ain Jaluti lahing
 1260. aasta mongolite sõjakäik Süüriasse
 1264.–1265. aasta sõjakäik Bulgaariasse ja Traakiasse
 1264.–1308. aasta sissetung Sahhalini saarele
 1271. aasta sõjakäik Süüriasse
 1274., 1281. aastate sissetungid Jaapanisse
 1274. aasta sõjakäik Bulgaariasse
 1275., 1277. aastate sõjakäigud Leetu
 1277. aasta Elbistani lahing
 1277. aasta sissetung Birmasse
 1281. aasta sissetung Süüriasse
 1284.–1285. aasta sissetung Ungarisse
 1285. aasta sõjakäik Bulgaariasse
 1283. aasta sissetung Khmeeri impeeriumisse
 1287. aasta sissetung Birmasse
 1287.–1288. aasta sissetung Poolasse
 1293. aasta sissetung Jaavale
 1299. aasta sissetung Süüriasse
 1300. aasta mongolite sissetung Birmasse
 1300. aasta mongolite sissetung Süüriasse
 1303. aasta sissetung Süüriasse
 1307. aasta mongolite sissetung Gilani
 1312. aasta mongolite sissetung Süüriasse
 1324., 1337. aastate tatarlaste rüüsteretked Traakiasse
 1337., 1340. aastate ruteeni-tatari rüüsteretked Poolasse

 Vaata ka 
 Kalka lahing
 Mongolite sissetung Euroopasse

Kategooria:Mongolite riik