Rahvaarst

Rahvaarst (ka maatark, Setumaal maanatarkMurdekaart. Väike murdesõnastik.) on isik, kellel usutakse olevat erilised oskused, mis lubavad ravida nii inimesi kui ka koduloomi.Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 239

Iseloomustus
Viimastel sajanditel Eestis tegutsenud rahvaravitsejad jätkasid muistsete läänemeresoome nõidade kõige olulisema põlise ülesande täitmist - ravimist. Nende ravivõtetes ühinesid vanad uskumused, kogemuslikud oskused ja rohud, maagilised võtted ning omaaegsed teadmised meditsiini kohta. 

Rahvaarstide nimetus lähtus peamiselt kasutatavatest ravivõtetest ja -vahenditest:
lausuja, ka posijaMurdekaart. Väike murdesõnastik., kes arstis põhiliselt nõiasõnadega. 
soolapuhuja ka soolapuhkja   Murdekaart. Väike murdesõnastik., kes luges raviks kasutatavale soolale sõnad peale.
veetegija, ka katsuja Murdekaart. Väike murdesõnastik., kes ennustas ja arstis vee ning viina abil.
(soone)tasuja, kes masseeris ehk tasus haigeid sooni (lihaseid-kõõluseid).
kupumoor, ka kupparMurdekaart. Väike murdesõnastik., kes pani kuppe.
tuusija ehk tundja oli rahvaarsti vana nimetus Põhja-Eestis.Murdekaart. Väike murdesõnastik.

Rahvaravitsejad olid Eesti talurahva peamised ravitsejad 19. sajandini, mil aina enam alustasid tööd koolitatud arstid. 

Vaata ka
kupupanemine
soonetasumine

Viited


Kirjandus
Marju Kõivupuu. Rahvaarstid Võrumaalt. Kirjastaja: Võru Instituut. 2000.

 Välislingid 
Rahvaarstid. Marju Kõivupuu.
Rahvaarstid. Folklore.ee.
Rahvaarst Karl Lõbu.

Kategooria:Rahvameditsiin
Kategooria:Rahvakultuur
Kategooria:Folkloor
Kategooria:Eesti folkloor