Vorstipuder

Vorstipuder (murdes ka vorstiraba) on kodusel vorstitegemisel vorstitäidiseks kasutatav (tangu)puder. 

 Valmistamine 
Vorstipuder keedeti varasemal ajal kodustes tingimustes tangupudrust märksa paksem, sellele lisati maitseained. Vorstipuder valmistati käsikivil või veskil jahvatatud odratangudest. Pudru hulka valiti jämedamad tangud, mida enne keetmist ka leotati. Mõnikord kasutati tangude asemel odrajahu. Sealiha(pekk) lõigati väikesteks tükkideks, hakiti sibul ja pandi patta parajasse veehulka keema. Pekitükid keedeti poolpehmeks, pärast seda lisati tangud. Kui puder valmis sai, lisati soola, vorstirohtu ehk harilikku punet ja köömneid. Vorstipudruga täideti läbi lehtri loomasooled, need seoti otstest kinni ning keedeti pajalt küpseks vorstiks.

Saadud tanguvorste nimetatakse saartel, Põhja-Eestis ja Setumaal ka valgeks vorstiks. Kui vorstipudrule lisatakse seaverd, saadakse üle maa tuntud verivorstid. Enne söömist küpsetati vorstid varem ahjus või kerisel. Nii valmistatud vorstid on traditsiooniline jõulutoit.

Tänapäevane vorstipuder ammusest palju ei erine, see koosneb suitsulihast, keedetud odrakruupidest, pannil hautatud sibulast ja punest. Kasutada võib ka hakkliha. Maitseks lisatakse soola ja musta pipart. Mõnel juhul kasutatakse maitselisaks tüümiani ja majoraani.

 Kombed 
Ainete vahekord vorstipudru koostamisel oli iga perenaise enda otsustada. Teistele öeldi vaid, et küll „ta juba teab, mis hea on”, ühtki retsepti ei antud. Vorsti tegemise põhilised tõekspidamised olid:

 Kui vorsti tehes tangud inimese käsi põletasid, siis võisid lambad surra.
 Kui tuline tukk puutus vastu pulma vorstipudru pada, siis pulmarahvas läks kaklema.
 Kui keegi läks külla kohta, kus parajasti vorsti tehti, tuli tulijal öelda: „Vorsti tehakse, mauku valatakse, üht lükatakse, mind vaest jäetakse vahele!” Seejärel ei olnud karta, et külaline vorstid ära nõiuks.
 Vorste ei tohtinud tegemise ajal kiita.
 Vorstide tegemise ajal ei tohtinud süüa.
 Vorste ei tohtinud teha sula ilmaga.
 Vorstide tegemise ajal ei tohtinud rääkida.
 Vorste ei tohtinud teha võõra nähes.

 Vaata ka 

 Valgevorst
 Hirsipuder
 Jahupuder
 Kaerapuder
 Mulgipuder
 Puder
 Rukkipuder
 Tangupuder
 Tatrapuder

 Viited 

 Kirjandus 

 Bianca Mikovitš, "Ei ole saarlasel õigeid jõule valge vorstita!" Maaleht, 20. detsember 2012, lk 22-23.
 Helmi Kurrik, "Vorstid", Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat VIII, 1932.
 Aliise Moora, "Eesti talurahva vanem toit" (1. osa), Valgus, 1980.

 Välislingid 

 Helje Valter "Tanguvorst - Eesti rahvuslik toit" Estonian World Review, 18. detsember 2002
 Vorstid jõulutraditsioonis. Vaba Eestlane, 20. detsember 1967.
 Vorstilehter. Harjumaa Muuseum.

Kategooria:Eesti köök
Kategooria:Toidud
Kategooria:Lihatoidud
Kategooria:Jõulutoidud
Kategooria:Etnograafia