Värsisüsteem

Värsisüsteem on silpide korrastamise viis luuletuse rütmi loomiseks.

Eesti keeles on eristatud kaheksat värsisüsteemi: silbiline, välteline, silbilis-välteline, rõhuline, silbilisrõhuline, silbilis-rõhulis-välteline, rõhulis-välteline ning vabavärsiline.

 Silbiline värsisüsteem 
Silbilise ehk süllaabilise värsisüsteemi tunnus on korrastatud silbiarv värsis. Silbilised kinnisvormid on näiteks haiku ja tanka. Süllaabilisi värsisüsteeme nimetatakse vastavalt silpide arvule värsis (ükssilbik, kakssilbik jne).

 Silbilisrõhuline värsisüsteem 
Silbilisrõhulise värsisüsteemi tunnus on  rõhuliste (X) ja rõhuta (x) silpide korrastatud vaheldumine. Peamised silbilisrõhulised mõõdud on trohheus (X x), jamb (x X), daktül (X x x), amfibrahh (x X x) ning anapest (x x X). Silbilisrõhulisi värsisüsteeme nimetatakse vastavalt rõhuliste silpide arvule. Näiteks värss "Igav liiv ja tühi väli" on neliktrohheus (I gav LIIV ja TÜ hi VÄ li = X x X x X x X x).

 Rõhuline värsisüsteem 
Rõhulise ehk aktsendilise värsisüsteemi tunnus on  rõhuliste silpide korrastatud arv värsis. Rõhulise värsisüsteemi mõõtusid jaotatakse domineeriva intervalli silbiarvu järgi rõhkuriteks ja paisuriteks. Rõhkuri omadus on enam kahesilbiintervalle ning paisuri omadus on enam ühesilbiintervalle. Samas saab neid värsisüsteeme nimetada domineeriva värsijala järgi trohheuse-, jambi-, daktüli-, amfibrahhi- või anapesti-laadseteks. Näiteks Karl Eduard Söödi värsid "Alevipoisid mängisid marjast / kraavi kaldal. "Jõu-du sek-ka!"" on neliktrohheiid, sest rõhulisi silpe on värssides neli ning trohheusi on rohkem kui daktüle (X x x X x X x x X x / X x X x X x X x).

 Välteline värsisüsteem 
Vältelise ehk kvantiteeriva värsisüsteemi tunnus on pikkade ja lühikeste silpide vaheldumine. Kuna eesti keel on rõhukeel, on puhas välteline värsisüsteem eesti keeles tehislik. Seetõttu kasutatakse rohkem vältelis-rõhulist või vältelis-silbilis-rõhulist värssi. Puhtkvantiteerivat süsteemi on kasutanud näiteks Gustav Suits eleegilistes distihhonides "Õnnelikud" ja "Eneseteostus".

 Vältelis-rõhuline värsisüsteem 
Vältelis-rõhulise värsisüsteemi tunnused on ühe- või kahesilbiline intervall ning tugeva silbipositsiooni täitmine pika rõhusilbiga. See värsisüsteem hakkas eesti luules laiemalt levima 1950. aastate teisel poolel August Annisti antiikeeposte tõlgete ja Ain Kaalepi loomingu kaudu.

 Vältelis-silbilis-rõhuline värsisüsteem 
Vältelis-silbilis-rõhulise värsisüsteemi tunnused on korrastatud rõhkude, vältuste ning silpide arv. Teadaolevalt võttis selle süsteemi kasutusele Villem Grünthal-Ridala 1908. aastal ilmunud kogus "Villem Grünthali laulud".

 Vältelis-silbiline värsisüsteem 
Vältelis-silbilise värsisüsteemi omadused on korrastatud silpide arv ning pikkade ja lühikeste silpide vaheldumine.

 Vabavärss 
Vabavärsi tunnused on rütmiline ja silbiline korrastamatus. Jaak Põldmäe kasutab vabavärsi eristamiseks tunnustepaare: homogeenne – heterogeenne, lühivärsiline – pikkvärsiline, väikese hälbega – suure hälbega, metroidne – düsmeetriline, riimiline – blankvärsiline, instrumenteeritud – mitteinstrumenteeritud.

 Viited 

 Kirjandus 
 Merilai, Arne; Saro, Anneli; Annus, Epp. 2011. Poeetika: Gümnaasiumiõpik. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.
 Merilai, Arne. 2011. Vokimeister. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus
 Põldmäe, Jaak. 1978 (2002). Eesti värsiõpetus. Tallinn: Pakett.

Kategooria:Kirjandusteadus