Pragmateia

Pragmateia (saksa keeles Pragmatie) on üks Aristotelese kirjutiste tüüp. Pragmateiad on avaldamiseks mitte mõeldud, "esoteerilised" kirjutised (erinevalt "eksoteerilistest", avaldamiseks mõeldud kirjutistest).

Valdav osa säilinud tekstidest (Corpus Aristotelicum) koosneb pragmateiadest. 

Väljend tuleb sellest, et Aristoteles nimetas mingi kindla ainevaldkonna teaduslikku käsitlust pragmateiaks.Klaus Corcilius. pragma. – Otfried Höffe (toim). Aristoteles-Lexikon (Kröners Taschenausgabe, kd 459), Kröner: Stuttgart 2005, ISBN 3-520-45901-9, lk 486–487.

Valdavalt ei koosne pragmateiad stiililiselt viimistletud tekstist. Need sisaldavad ebatäielikke lauseid, arutluslünki ja kordusi. Sellise stiili põhjal nimetatakse neid ka loengukäsikirjadeks, kuid on vaidluse all, kas need olid Platoni Akadeemias või hiljem Lykeionis loengute aluseks ja kas neid seal õpiti.Otfried Höffe. Aristoteles, München 1996, lk 24. Peale stiili valmistab lugejale raskusi ka sisu, sest Aristoteles eeldab teiste autorite teooriate ja kirjutiste ulatuslikku tundmist, kusjuures ta sageli neid autoreid nimepidi ei nimeta. Viited eksoteerilistele kirjutistele näitavad, et Aristoteles eeldab ka nende tundmist. Kordused ja viimistletumad kohad lubavad järeldada, et Aristotelesel on vähemalt mõnel juhul olnud kavas avaldamine.    

Eckart Schütrumpf (1989) leiab, et pragmateiad, mida tema uuris, (sealhulgas "Poliitika") on stiili poolest võrreldavad 4. sajandi Atika proosa meistriteostega. Sellepärast ta ei pea neid kirjutisi loengualusteks, vaid väidab, et need on mõeldud lugemiseks asjatundlikule lugejaskonnale.

Viited

 Kirjandus 
 Eckart Schütrumpf. Form und Stil aristotelischer Pragmatien. – Philologus, 133, 1989, lk 177–191.
Ralf Lengen. Form und Funktion der aristotelischen Pragmatie, Stuttgart 2002, ISBN 3515077987 (väitekiri 2000, Freiburgi ülikool).
Sabine Föllinger. Aristoteles' Pragmatien als Literatur. – Enthousiasmos: Essays in Ancient Philosophy, History, and Literature, lk  67–80.

Kategooria:Aristoteles