Intermodaalne vedu

Intermodaalne vedu, ka intermodaalne transport (inglise intermodal transport) on kaubavedu (veoviis), mille puhul on veetav kaup kogu veoprotsessi kestel ühes kindlas veoühikus (konteineris, haagises, raudteevagunis, veoauto furgoonis või veoautoga poolhaagises). Veoprotsessis kasutatakse vähemalt kaht transpordiliiki ja veoste ümberlaadimist ühest veoühikust teise ei toimu. Tavaliselt on veoprotsessis mitu vedajat/ekspedeerijat, kusjuures erinevad veodokumendid määravad vastutuse jagunemise veoahelas. 

Intermodaalne vedu on sisuliselt kaupade multimodaalne vedu ühes intermodaalses veoühikus, mitme erineva transpordiliigiga ilma kaupasid veoühikust ümberlaadimata üleminekul ühelt transpordiliigilt teisele. Sel põhjusel määratletakse intermodaalset transporti ka kui multimodaalse transpordi alaliiki.  

Intermodaalsetel vedudel on muude veoviiside ees järgmised eelised:

 kauba käitlemine terminalides on lihtsam;
 kauba vigastuste arv on väiksem;
 aja kokkuhoid laadimisprotsesside lihtsustumise tõttu;
 kauba laadimine toimub enne ja pärast vedu, vahepeal ümberlaadimist ei tehta;
 veoühikute ooteaegadega ei kaasne veovahendite ooteajad;
 võimaldab leevendada veoahelas erinevate transpordiliikide puudusi ja võimendada nende eeliseid;
 aitab vähendada kahjulikke keskkonnamõjutusi.

 Selgitused 
Intermodalismi tähtsamaid tegutsemispõhimõtteid on eri sujuv koostöö eri transpordiliikide vahel ja “ukselt uksele” ulatuv veoahel. Intermodaalsus on tegutsemisviis, mille korral sobitatakse erinevad veolahendused ühte ahelasse. Eesmärk on seejuures kasutada ära iga transpordiliigi parimad omadused erinevatel veoetappidel. Sellega saavutatakse lisaväärtust: näiteks konkurentsivõimeline hind, täpne veograafik, sujuv ja terviklik klienditeenindus, väiksemad keskkonnamõjutused jms.

Euroopa Liidu transpordipoliitika kohaselt planeeritakse vähendada erinevate meetmetega maanteevedude osatähtsust ja suunata osa kaupade teekonnast maanteelt raudteele ja veeteedele. Sedavõrd, kuidas peaks hakkama suurenema raudteevedude paindlikkus, hakkab kasvama ka multi- ja intermodaalsete vedude osatähtsus.

 Intermodaalvedude ajaloost 
Alates 1970 aastate algusest seoses standardkonteinerite kasutuselevõtmisega on teinud võidukäiku konteinerlogistika.  Pärast esimesi konteinerite vedusid laevade, rongide ja autodega sai logistikutele kiiresti selgeks, et intermodaalse veoühiku kasutamine, mille puhul ei toimu ühelt transpordiliigilt teisele üleminekul või transpordivahendi vahetamisel üht transpodiliiki kasutades kaupade ümberlaadimist ühest veoühikust teise, annab transpordis seninägematut aja- ja kulusäästu. Lühenes veoaeg, vähenesid ümberlaadimiskulud ja veokulud. Võimalikuks said kiired ja soodsa hinnaga sagedased kaubaveod globaalses ulatuses. 

Laevadega konteinerites veetavad kaubakogused vähenesid, kuid samal ajal suurenes tarnesagedus. Enam polnud vaja vedada korraga suuri kaubakoguseid ja hoiustada neid pikka aega sadamate ladudes. Suurenes tarnete paindlikkus, vähenesid ladustamiskulud sadamaterminalides ja ettevõtetes vähenes vajadus käibevahendite järele. Kokkuvõttes vähenes kaubaühiku veokulu ja seoses sellega ka ettevõtte logistika kogukulu. 

Samasuguste eeliste saamiseks maismaavedudel võeti Euroopas kasutusele  vahetusfurgoon ehk vahetuskere (inglise swap body). Nende konstruktsioon ei võimaldanud küll virnastamist, kuid see-eest sai furgoone jätta laadimise ajaks laadimislüüsi ette seisma oma jalgadel. Vahetusfurgoonid laaditakse täis saatja juures ja veetakse nii intermodaalvedude vagunite kui ka veoautodega kaubasaajani, kus toimub nende tühjakslaadimine. 

Veeremilaevade ja hiljem ka reisiparvlaevadega hakati vedama massiliselt maantetranspordi veoühikuid – pool- ja täishaagiseid koos veokitega ja ilma nendeta. Lähimerevedudega sai võimalikuks maanteede „pikendamine“ mõnesaja kilomeetri võrra üle mere. 

Autotranspordiga toimuvate maismaavedude puhul on olnud probleemiks liialt pikad veodistantsid, Euroopa ülekoormatud maanteed ja autojuhtide tööajapiirangud. Kui poolhaagised tõsteti spetsiaalsetele süvenditega vagunplatvormidele (inglise pocket wagon) ja raudteel veeti põhiosa veoteekonnast, saadi ühekorraga kasu mitmes valdkonnas. Keskmiselt viiendiku võrra muutus väiksemaks veokulu, veokite arv maanteedel vähenes ja keskkonna koormamine süsihappegaasi ning lämmastikoksiididega vähenes keskmiselt neli korda. 

 Viited 

Kategooria:Logistika