Teehöövel

Teehöövel (ka greider) on pinnase kaevamise, teisaldamise ja tasandamise masin, mis liigitatakse rasketehnika hulka. Enamik kasutuses olevaid teehöövleid on motoriseeritud ehk neid võib kutsuda ka "mootoriga teehöövliteks". Enne teehöövleid tegid töö hobused ja traktorid. Tüüpilistel teehöövlitel on kolm telge: juhttelg, tera ning seejärel kabiin ja mootor tagatelje kohal. Tera laius võib olla 2,50–7,39 m ning peale tera tõstmise ning langetamise, saab seda pöörata nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt. Mootori standardvõimsused on 93–373 kW (125–500 hobujõudu). Samuti võivad teehöövlid olla väga erineva lisavarustusega mis sõltub tööoludest, näiteks maa-alused kaevandustööd. 

Ajalugu
Esimene iseliikuv teehöövel valmis 1920. aastal Russell Graderi nimelises ettevõttes. Esimene kummist rehvidega teehöövel valmis 1931. aastal ning sai nimeks Caterpillar Auto Patrol.

Eestisse sattusid kaks esimest teehöövlit esmakordselt 1926. aasta juunis, nendeks olid Stockholmis valminud teehöövlid mudelinimega Bitvargen. 
See sündmus aitas kaasa tugevalt Eesti teedeehituse ja teehoolduse arengule. 

Esimene Eestis projekteeritud teehöövel V-1 valmis 1948. aastal Paide masinatehases. Seda tüüpi teehöövleid valmistati Nõukogude Liidus 122 tükki. 

Liigitus
Kiire ja kvaliteetse töö tarbeks sobib iga greider oma piirkonda.

Teehöövleid liigitatakse oma olemuse järgi:
 mehaanilisteks
 hüdraulilisteks
Sisepõlemismootorite järgi liigitatakse neid järgmiselt:
 kerge (mootori võimsus kuni 75 hj)
 keskmine (mootori võimsus kuni 100 hj)
 raske (mootori võimsus kuni 180 hj)
 üliraske (mootori võimsus üle 400 hj)

Välislingid

Kategooria:Ehitusmasinad