Gregg Semenza

Gregg Leonard Semenza (sündinud 12. juulil 1956) on ameerika pediaater ja geneetilise meditsiini professor. 

Ta on rakutehnoloogia instituudi vaskulaarse programmi direktor. Ta on tuntud HIF-1 avastamise tõttu, mis võimaldab vähirakkudel kohaneda hapnikuvaeses keskkonnas. Ta jagas 2019. aasta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda William Kaelin juuniori ja Peter J. Ratcliffe'iga "avastuste eest, kuidas rakud tajuvad hapniku kättesaadavust ja kohanevad sellega". 

 Lapsepõlv 
Semenza sündis 12. juulil 1956 New Yorgis Queensi linnaosas, tema ja ta neli õde-venda kasvasid üles New Yorgi osariigis Westchesteri maakonnas.

 Haridus ja töökäik 
Semenza õppis algul Tarrytownis Washington Irvingi keskkoolis. Sleepy Hollow' keskkooli lõpetas ta 1974. aastal. Harvardi ülikooli üliõpilasena õppis ta meditsiinigeneetikat ja kaardistas geene 21. kromosoomis. Enda doktoritöö raames Pennsylvania Ülikoolis sekveneeris ta geenid, mis seotud retsessiivse geneetilise haiguse, beetatalasseemiaga. Hiljem lõpetas Semenza pediaatria residentuuri Duke'i Ülikoolis. Pärast doktorikraadi saamist asutas ta Johns Hopkinsi rakutehnika instituudis veresoonkonna programmi ja hakkas seda juhtima. 

 Teadustöö 
pisi| Joonis sellest, kuidas rakud tajuvad hapniku kättesaadavust ja kohanevad sellega
Johns Hopkinsi doktorikraadi välja teenides hindas Semenza geeniekspressiooni transgeensetes loomades, et teha kindlaks, kuidas see mõjutas erütropoetiini (EPO) tootmist. Semenza tegi kindlaks geenijärjestused, mis ekspresseerisid hüpoksiast indutseeritud faktorite (HIF) valke. Semenza töö näitas, et HIF-valgud koosnesid kahest osast; HIF-1β, stabiilne alus enamikus tingimustes, ja HIF-1α, mis vähenes nominaalse hapnikutaseme tingimustes. Lisaks leiti, et HIF-1α on hädavajalik EPO tootmisprotsessi jaoks, kuna HIF-1α defitsiidiks modifitseeritud katsealustel olid väärarenguga veresooned ja vähenenud EPO tase. Neid HIF-valke leiti mitmel katseloomal. Lisaks leidis Semenza, et HIF-1α ületootmine võib teistel katsealustel põhjustada vähki. 

Semenza uuringud kattusid William Kaelini ja Peter J. Ratcliffe'i uuringutega rakkude hapniku tuvastamise mehhanismi määramise kohta ja selle kohta, kuidas EPO tootmist reguleerib HIF ja muud tegurid. See on viinud ravimite väljatöötamiseni, mis aitavad neid protsesse reguleerida aneemia ja neerupuudulikkusega patsientidel.

 Eraelu 
Semenza on abielus Laura Kasch-Semenzaga, kellega ta tutvus Johns Hopkinsis ja kes praegu haldab üht ülikooli genotüüpimise rajatist.

 Tunnustus 
 1989 – Lucille P. Markey stipendiaat biomeditsiiniteaduses, Markey Trust
 1995 – valitud Ameerika Kliiniliste Uuringute Seltsi liikmeks
 2000 – E. Mead Johnsoni preemia pediaatriliste uuringute eest, pediaatriliste uuringute selts 
 2008 – valitud Rahvuslik Teaduste Akadeemia liikmeks
 2008 – valitud Ameerika Arstide Assotsiatsiooni liikmeks 
 2010 – Gairdneri Fondi rahvusvaheline auhind
 2012 – valitud meditsiiniinstituuti
 2012 – Lefoulon-Delalande Fondi teaduslik peaauhind 
 2012 – Stanley J. Korsmeyeri auhind, Ameerika Kliiniliste Uuringute Selts
 2014 – Wiley auhind 
 2016 – Albert Lasker auhind (koos William Kaelini ja Peter J. Ratcliffe'iga)
 2019 – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind (koos William Kaelini ja Peter J. Ratcliffe'iga) "avastuste eest, kuidas rakud tajuvad hapniku kättesaadavust ja sellega kohanevad"

 Viited 

Kategooria:Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Kategooria:Ameerika Ühendriikide arstiteadlased
Kategooria:Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Kategooria:Harvardi ülikooli vilistlased
Kategooria:Pennsylvania ülikooli vilistlased
Kategooria:Sündinud 1956
Kategooria:Ülevaatamata tõlgetega leheküljed