Locke'i lisatingimus

Locke'i lisatingimus (inglise keeles Lockean provioso) on John Locke'i omandi tööpanuse teooria osa, mis ütleb, et kuigi üksikisikutel on õigus midagi omastada seda enda töö ja panusega sidudes, saab seda teha ainult "seal, kus sama head jääb piisavalt ka teistele".John Locke, Teine traktaat valitsemisest, 5. peatükk, lõik 27.

 Locke'i sõnastus 

 Ülevaade 
Väljendi "Locke'i lisatingimus" mõtles välja libertaarne poliitfilosoof Robert Nozick enda teoses "Anarhia, riik ja utoopia".Nozik, Robert (1974). Anarchy, State, and Utopia. lk 175. See põhineb John Locke'i teoses "Teine traktaat valitsemisest" väljatöötatud ideedel, nimelt, et eneseomand võimaldab inimesel segada oma tööd loodusvaradega, muutes ühisvara eraomandiks. Locke järeldab, et inimesed peavad suutma kaitsta ressursse, mida nad elamiseks kasutavad ja et see on looduslik õigus. Tingimuses öeldakse, et kuigi vara omastamine vähendab võõra õigust sellele, on see aktsepteeritav seni, kuni see ei tekita kellelegi teisele halvemat olukorda kui see oleks olnud ilma asja eraomandita."Social Minimum"

Locke'i lisatingimust on georgistid ja sotsialistid kasutanud selleks, et näidata maa ilma hüvitiseta omandamist ebaõiglasena. Georgismi järgi on maa omamine õige vaid seni, kuni kogukonnale makstakse selle eest makse.

Kaasaegse Austria koolkonna libertaarid ja anarhokapitalistid nagu Murray Rothbard on nõustunud Locke'i teiste kinnisvaraga seotud seisukohtadega, lükates samas Locke'i lisatingimuse tagasi.

 Viited 

Kategooria:Õigusfilosoofia