Lin Biao

Lin Biao (hiina keeles 林彪; pinyin'is Lín Biāo; 5. detsember 1907 – 13. september 1971) oli Hiina Rahvavabariigi partei- ja riigitegelane ning sõjaväelane.

Lin Biao oli pärit maaomaniku perekonnast. Tema sünninimi oli Lin Yurong. Ta ühines kommunistliku noorteorganisatsiooniga 1925. aastal. Samal aastal asus ta õppima Guangzhous Whampoa Sõjaväeakadeemias, kus ta sai tuttavaks Zhou Enlaiga. Pärast Guomindangi ja kommunistide vahelise konflikti puhkemist 1927. aastal sai Lin Biaost üks juhtivaid revolutsioonilisi väepealikuid. 1934–1935 osales ta pikal marsil. Kommunistide baasis Yananis oli ta Tööliste-Talupoegade Punaarmee Ülikooli juhataja. 1938. aastal sai ta võitluses Jaapani vägede vastu haavata ja viibis kuni 1942. aastal ravil Nõukogude Liidus. Yanani tagasipöördumise järel tegeles ta vägede treenimise ja indoktrineerimisega. Hiina kodusõjas aastatel 1946–1949 purustati Lin Biao juhtimisel Guomindangi väed Mandžuurias, vallutati Peking ja Tianjin ning hõivati Hainani saar. 1955. aastal sai ta Hiina Rahvavabastusarmee marssaliks ja 1958. aastal Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee aseesimeheks. Alates 1959. aastast oli ta Hiina Rahvavabariigi kaitseminister.Lin Biao Chinese Posters

1960. aastatel kaitseministri ametikohal olles avaldas ta väikese punase raamatu ja propageeris sõjaväes lojaalsust Maole. Lin Biao oli üks võtmeisikuid kultuurirevolutsiooni vallapäästmisel.Shaun Breslin. Mao. Tallinn, 2001, Lk. 217

1969. aastal kuulutati Lin Biao Mao Zedongi võimujärglaseks. Kuid seejärel kaotas Mao Lin Biao suhtes usalduse.Cultural Revolution History

Ebasoosingusse sattununa otsustas Lin Biao koos oma naise ja poja Lin Liguoga välismaale põgeneda. Esialgu oli tal kavas lennukiga Kantonisse lennata. Lin Biao tütar Lin Liheng informeeris põgenemiskavast ihukaitseülemat, kes teatas sellest Zhou Enlaile. Nüüd otsustas Lin Biao põgeneda üle Mongoolia Nõukogude Liitu, kuna Kantonisse põgenemine oleks nõudnud liiga pikaajalist viibimist Hiina õhuruumis. Reaktiivreisilennuk ei olnud aga küllaldaselt tangitud ja Mongoolia kohal lõppes kütus otsa. Piloot püüdis sooritada hädamaandumist, kuid see ei õnnestunud ja lennuk kukkus Öndörhaani linna lähedal alla. Kõik lennuki pardal olnud üheksa inimest hukkusid.Philip Short. Mao : a life. London, 2004, Lk. 597-599Jung Chang, Jaon Halliday. Mao : the unknown story. London, 2006, Lk. 674, 680

 Viited 

Kategooria:Hiina poliitikud
Kategooria:Hiina sõjaväelased
Kategooria:Kaitseministrid
Kategooria:Lennuõnnetusel hukkunud
Kategooria:Sündinud 1907
Kategooria:Surnud 1971