Loovkirjutamine

Loovkirjutamine (inglise keeles creative writing) on igasugune kirjatöö, mis ületab tavapärase professionaalse, ajakirjandusliku, akadeemilise või tehnilise kirjanduse piire, seda iseloomustab tavaliselt rõhk käsitööl ja tehnikatel, nagu narratiivi struktuur, tegelaskujude areng, kirjanduslikud troopid, žanr ja poeetika. Sellesse kategooriasse kuuluvad nii ilukirjanduslikud kui ka aimekirjanduslikud teosed, sealhulgas sellised vormid nagu romaanid, elulood, lühijutud, luuletused ja mõned ajakirjanduse vormid.

Seda vastandatakse mõnikord teadustekstide kirjutamisele, kitsamalt mõistetakse loovkirjutamise all eri liiki poeetiliste ja turundustekstide loomist. Loovkirjutamise mõistet defineeritaksegi seetõttu tavaliselt olenevalt kontekstist.

Loovkirjutamist võib tehniliselt pidada mis tahes originaalloominguliseks kirjatööks, selles mõttes on loovkirjutamine kaasaegsem ja protsessikesksem nimetus sellele, mida traditsiooniliselt on nimetatud kirjanduseks, hõlmates selle erinevaid žanre.

Loovkirjutamise kontseptsioon sai alguse 1970. aastatel USA-s psühhoteraapia valdkonnas, kust ideed kandusid kiirelt ka teistele aladele. Tänapäeval kasutatakse loovkirjutamise mõistet nii meditsiinis, psühhoteraapias, turunduses, reklaaminduses  kui ka hariduses.

 Loovkirjutamine kirjutamisdidaktikas 
Didaktikud ja keeleteadlased on vaielnud loovkirjutamise efektiivsuse üle keeleõppes. Ühel pool on analüütilis-interpreteeriva õppetöö pooldajad, teisel pool aga järjekindlad loovate meetodite esindajad. Tänapäeval on koolitunnis üldjuhul mõlemad õppimisviisid esindatud ning neid kombineeritakse omavahel.

Gabriele Pommerin tõstab esile neli loovkirjutamise aspekti.

 Loovkirjutamine on vajalik vastukaal üksnes normidele orienteeritud kirjutamisõppele.
 Loovkirjutamine võimaldab võõrkeeleõppijal juba algajana kirjutada väikseid terviklikke ja väljendusrikkaid tekste, kasutades nendes väikest hulka semantilisi ning süntaktilisi vahendeid.
 Loovkirjutamist iseloomustab pingevaba atmosfäär, mis loob soodsad tingimused keeleliste võimaluste mänguliseks proovimiseks. 
 Loovkirjutamise tulem ei ole enam eelnenud suure vaeva kardetud lõpptulemus, vaid tekst, mis motiveerib lugema, arutlema ja uusi tekste kirjutama.

Loovkirjutamise protsessis on esmatähtsad looja ise ja loomeprotsess. Õppijalt eemaldatakse kohustus olla veatu ja loogiline. Õppija eesmärk on kirjutamise kaudu iseendale lähemale jõuda, mõista oma tugevaid ja nõrku külgi, näha end toimimas eri rollides, õppida valikuid tegema. Samuti on eesmärk sisestada õppijatesse usku, et kõik nad on loovad ja head kirjutajad.

 Loovkirjutamine turunduses ja reklaaminduses 
Turundus- ja reklaamivaldkonnas on loovkirjutaja eesmärk luua võimalikult mõjus tekst. Tema käe all valmivad müügikirjad, kodulehe tekstid, artiklid, pressiteated, blogipostitused, infomaterjalid, kliendikirjad jne.

 Vaata ka 
 poeetika
 keeleteadus

 Viited 

Kategooria:Kirjandusteadus