Hilda Reiman-Poom

Hilda Reimann-Poom (sünninimi Hilda Johanna Helene Reimann; 2. veebruar 1900 Tartu – 10. veebruar 1992 Stockholm) oli naisõiguslane ja esimene naisvandeadvokaat Eestis.Rutt. "Hilda Reiman-Poomi järelhüüe". 07.03.1992. – ¬Teataja: poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandja = Estnisk tidning för politik, kultur, samhällsinformation och ungdomsfrågor. Vaadatud 11.10.2022. 

 Elukäik 
7. klassini õppis Hilda Reimann Tartu Puškini-nimelises Tütarlaste Gümnaasiumis ja seejärel eksternina Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Küpsuseksami sooritas ta 1922. aastal. 1919. aastast õppis ta põllumajandusteaduskonna agronoomiaosakonnas vabakuulajana. 1920. aastal oli ta lühikest aega kuulaja Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.L. Lindström (koost). Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944. Tartu, 1994, lk 242. Aastatel 1922–1925 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, II järgu diplomi sai 1924. aastal ja I järgu diplomi 1925. aastal.

Paralleelselt õiguskraadi omandamisega töötas Hilda Reimann Tartu-Võru rahukogu prokuratuuris ametnikuna.S.O. Naine advokaadi talaaris: Hilda Reimann-Poom`i - esimest eesti vannutatud naisadvokaati usutlemas. Uus Eesti, 27.02.1936, nr 56, lk 8. Kohe pärast ülikooli lõpetamist asus Reimann täitma vandeadvokaadiks saamise nõudeid.Tammkõrv, T. Eesti naisadvokaadid esimese iseseisvusperioodi ajal. Bakalaureusetöö. Tartu: Tartu Ülikool, 2013, lk 24-25. Tollel ajal kehtinud sisekorrareeglite kohaselt oli vandeadvokaadiks saamise eeldused kolmeaastane nõuetekohane töö vandeadvokaadi abina ning seejärel läbitud kahe aasta pikkune praktika kohtus.Eesti Vabariigi Vannutatud Advokaatide Nõukogu 1930. aasta aruanne, lk 8. 1925. aastal võeti ta Eesti Vabariigi Vannutatud Advokaatide Nõukogusse vandeadvokaadi abiks ning 1927. aastal läbis ta kohtupraktika Tartu-Võru rahukogu juures. 16. oktoobril 1930 vannutati Hilda Reimann esimeseks naissoost vandeadvokaadiks Eestis. 

Esimesed aastad töötas värske vandeadvokaat Tartus, spetsialiseerudes suuremas osas tsiviilprotsessile. Kogunud advokaadina populaarsust, oli 1931. aastaks Reimanni juurde tööle asunud juba kaks vandeadvokaadi abi. Aastatel 1934–1944 töötas Reimann-Poom vandeadvokaadina Tallinnas, seejärel pages koos abikaasaga Rootsi, kus lõppes tema õiguskarjäär.Vahtre, L. Eesti advokatuuri ajalugu 1919–1994. Tallinn: Ilo, 2005, lk 336. 

Hilda Reimann-Poom tegutses ka naisorganisatsioonide aktivistina: Tartu Naisseltsi abijuhatajana, Viljandi Naisklubi organiseerijana, Tallinnas Eesti Naisliidu juhatuse liikmena, Eesti Naisklubi abijuhatajana. Kodumajanduskojas osales ta perekonnaseaduse väljatöötamisel. Pärast Linda Eenpalu küüditamist valiti 1941. aastal Hilda Reimann-Poom Eesti Naisklubi juhatajaks. Aktivismiga tegeles ta edasi ka Rootsis. Hilda Reimann-Poom osales Stockholmi Eesti Naisklubi loomisel 1945. aastal, mille juhatajaks ta ka ühel häälel valiti. Naisklubi juhatajana töötas Reimann-Poom kuni 1973. aastani, mil ta otsustas loobuda. Samal aastal valiti ta klubi esimeseks auliikmeks. Lisaks oli Hilda Reimann-Poom tegev Akadeemiliste Naiste Ühingus ja kuulus pikka aega selle juhatusse. 

 Isiklikku 
Hilda Reimann abiellus 1932. aastal kohtunik Paul Poomiga, kellega koos kolis esmalt Viljandisse ja hiljem Tallinna. See oli Eesti esimene kohtuniku ja advokaadi vaheline abielu.Eesti esimene nais-vandeadvokaat abiellub kohtunikuga. Postimees nr 257, 1932, lk. 7.

 Artikleid 
 Hilda Reiman-Poom. Lapsendamisest ja selle võimalustest Eestis. [1.-2. osa]. Tervis (1937) nr. 4, lk. 86–88 ; nr. 5, lk. 111–115

 Viited 

Kategooria:Eesti advokaadid
Kategooria:Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased 
Kategooria:Eestlased Rootsis                  
Kategooria:Sündinud 1900
Kategooria:Surnud 1992