Francisco Urcuyo

Francisco Urcuyo Maliaños (30. juuli 1915 Rivas – 14. september 2001 Managua) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja aastal 1979.Nicaragua worldstatesmen.org

Elulugu
Francisco Urcuyo lõpetas 1944. aastal Mehhiko Ülikooli, kus ta õppis kirurgiks. Tema abikaasa oli Maria Luisa Muñoz, neil sündis neli last. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.

 Poliitiline tegevus 
Francisco Urcuyo asus poliitikaga tegelema 1954. aastal. Ta oli kahel ametiajal tervishoiuminister ja kahel ametiajal Nicaragua rahvuskongressi president. 1. mail 1967 sai temast Nicaragua asepresident.

Anastasio Somoza Debayle valis Francisco Urcuyo oma järglaseks. Kui Somoza Debayle 17. juulil 1979 riigist pages, siis võttis tema ameti üle Urcuyo Maliaños ning tema ametiaeg oleks pidanud 1974. aasta konstitutsiooni järgi kehtima 1. maini 1981. Urcuyo alustas dialoogi riigi erinevate poliitiliste jõudude vahel ning teatas oma valmisolekust jätkata aastal 1974 vastu võetud põhiseadusega kooskõlas kuni Anastasio ametiaja lõpuni. Sandinistidest ülestõusnud leidsid aga, et toimuv on vastuolus presidendi kohusetäitja varasemate ametiülesannetega, milleks on võimu sujuv üleandmine.«Somoza abandonó Nicaragua en compañía de sus colaboradores directos». El País. 18. juuli 1979 Ülestõusnud jätkasid pealetungi ja Urcuyo pages 18. juulil Guatemalasse, loobudes nii sisuliselt võimust. "Gobernantes de Nicaragua". Ministerio de Educación. 9 December 2012

 Kirjanduslik tegevus 
Kuigi Francisco Urcuyo suri 14. septembril 2001 Nicaragua pealinnas Managuas, siis varem oli ta pidanud kaua kodumaalt eemal olema. Ta kirjutas sel perioodil neli raamatut. Neist esimene, "Solos" – käsitleb Somoza diktatuuri viimaseid aastaid. Ta kirjutas veel kaks poliitilist analüüsi: "Aliados Traicionados" ja "Carter y los comunistas".

Tema viimane raamat "Poesía y recuerdos" oli perekonnale pühendatud luulekogu.

Viited

Kategooria:Nicaragua presidendid
Kategooria:Sündinud 1915
Kategooria:Surnud 2001