Nokkmüts

Nokkmüts  on peamiselt meeste kantav peakate.

Nokkmüts võeti Eestis kasutusele 1850.–1870. aastatel vene sõjaväemütside eeskujul ning oli 19. sajandi lõpuks meeste peamine peakate.Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 94

Neid valmistati tumesinisest või mustast villasest riidest ning need olid lameda põhja, voodri, suhteliselt kõrge ääre ja kõva läikiva sirmiga ehk nokaga mütsid.Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 180  

Nokkmüts oli Eesti eri piirkondades erineva nimetusega: ulaga müts (saarte murdes), nokats (lõunaeesti murdes), lakats (Võru murdes ja Tartu murdes), lakaga müts, sirmiga müts, vene müts, nokamüts jne.   

Tänapäeval valmistatakse nende mütside laiad nokad üldjuhul eelpainutatult ja tekstiilsest materjalist (v.a kaptenimütsid, sõjaväemütsid jms). Nokkmütse toodetakse villasegusest, puuvillasest või polümeersest kangast, voodriga või ilma, tagapaelaga, suurust reguleeriva takjakinniti või rihmaga, klõpskinnitusega, ka tuule- ja veekindlatena või perforatsiooniga.

Vaata ka
<tr valign=top><td>
 Peakatete loend
Eestis varem kantud vanemat tüüpi mütse:
härjasüdamemüts
kabimüts
kikk-kõrvamüts
ketasmüts
lontmüts
murumüts
nelja sopi müts
netsmüts
<td>
pottmüts
punane kübar
rannamüts
ratasüll
rumm-müts
sariküll
topsmüts
tuttmüts
udarmüts
võrkmütsEesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 121

 Viited 

 Välislingid 

  Sirmiga müts. Virumaa Muuseumid

Kategooria:Riietus
Kategooria:Peakatted
Kategooria:Eesti etnograafia