Arved Toots

Arved Toots (17. september 1930 Kantküla, Albu vald, Järvamaa – 18. jaanuar 1992 Kuressaare) oli eesti agronoom ja Tori hobuste aretaja.

 Elukäik 
Sündis Aravete lähedal Kantkülas talupidaja pojana.

Põhihariduse omandas Aravete koolis. Aastatel 1946–1949 õppis Jäneda sovhoostehnikumis, lõpetades selle agronoomina. Aastatel 1962–1963 oli ta täiendõppel Kehtnas ja 1964. aastal täienduskursustel Jõgeva sordiaretusjaamas.

Aastatel 1949–1955 töötas ta Ambla masina-traktorijaamas jaoskonna agronoomina. Aastast 1955 agronoom Murrangu kolhoosis (aastast 1958 Aravete kolhoos). Veebruarist 1970 osakonnajuhataja Aravete kolhoosis kuni pensionile jäämiseni 1. jaanuaril 1992. Aravete Tori hobuste tõufarmi juhataja 1955–1992. Eesti NSV Hobusetõugude Tõuaretuse Nõukogu juhatuse kauaaegne liige.

 Tori hobuste aretaja
Tõuhobuseid hakati Aravetel aretama esimestel sõjajärgsetel aastatel: 20. oktoobril 1949 tunnistati sealne kasvandus Eesti raskeveohobuste tõufarmiks. Arved Toots võttis farmi juhtimise üle 1955. aastal ning muutis aretussuunda: edaspidi aretati Aravetel tori hobuseid, „tumeraudjaid ilusa ümara laudjaga Sammuri liini hobuseid“.Heldur Peterson. Hobusekasvatus. „Eesti põllumajandus XX sajandil. II osa, Tallinn 2007 Tootsi eesmärk oli muuta Tori hobune „kuivemaks, tugevaluulisemaks, kõrgemaks ja tugevamaks, et ta oleks ka sporthobusena sobiv mitmetele spordialadele“.Rein Kaur. Hobusekasvatus tootmisharuna. Sotsialistlik Põllumajandus, nr 24, 1978 Teisisõnu, „Aravetel tahetakse tori hobune aretada väga elegantseks kõrgaretushobuseks, ilma eksterjööri ja interjööri vigade ja puudusteta.”

Põhitöö kõrvalt (agronoom ja osakonnajuhataja) suutis Toots teha Aravetest Tori hobuste aretuskeskuse: 1970. aastate keskel kuulutati Aravete farm Eesti parimaks. „Viimasel neljal aastal on Aravete tõufarm saanud tõufarmidevahelises võistluses kõige kõrgema hinde ning saavutanud vabariigi parima hobuste tõufarmi kuulsuse.”

Aravete nimetati ka 1979. aastal ja edaspidigi Tori hobuste parimaks tõufarmiks – 99 punkti (paaritati 33 mära, varssu sündis 23, müüdi 13 tõuhobust).Heldur Petersoni ülevaade hobusekasvatusest Eestis, „Eesti põllumajandus XX sajandil. II osa, Tallinn 2007 Toona oli Aravete tõufarmis kuus talli (Kurisoo, Supmanni, Kukevere, Andrese, Roosna, Koigi). “Tallide õued on asfalteeritud, ümbrus puhas ja korras. Tallide juurde on rajatud kuurialused veokitele, hobuste fikseerimispukid ning jooksukoplid sugutäkkudele ja noorhobustele. Igal aastal desinfitseeritakse ja valgendatakse talle järjekindlalt. Tallides hoitakse alati puhtust ja korda.” 

Aravete tõufarmi parimad hobused olid raudjad ja tumeraudjad, nende valge lauk oli pikk ja kitsas ning valged sokid lühikesed. Farmi üks tipphobuseid oli 7. veebruaril 1983 sündinud eliitklassi tori täkk Heik 11 607 T (ema Horvi ja isa Hiko), kelle foto ehib ajakirja Sotsialistlik Põllumajandus 1986. aasta novembrinumbri kaant.https://dea.digar.ee/?a=d&d=AKsotspollumaj19861125Kui ilus hobune! Sotsialistlik Põllumajandus, nr 22, 1986 pisi|paremal|Arved Toots esitleb ungarlastele tori täkku Heiki Kurisoo talli ees Aravetel. 1980. aastate keskpaik

Hobused tõid Aravete kolhoosile märkimisväärselt raha sisse, ostjatest puudu ei olnud. “Kaheaastase täku Ullari eest saadi oksjonil 7600 rubla. Tänavu on müüdud 18 tõulooma, mis tõi sisse peaaegu 100 000 rubla,” kirjutati 1984. aasta sügisel Aravetest.Jaan Kappo. Hobuseid tasub kasvatada. Noorte Hääl, 1984 „Hobustel turgu on, oleks neid vaid anda,“ ütles Toots ise. See polnud erandlik aasta, selline müügiedu oli kestnud juba 1970. aastatest peale. „Tõuloomade müügi tõttu on Aravetel hobusekasvatuse rentaablus tunduvalt kõrgem kui paljudes teistes farmides. 1977. aastal oli tõunoorhobuste kasvatamise rentaablus 119,8%.“

Aravete hobuseid müüdi nii Nõukogude Liidu erinevatesse piirkondadesse kui ka välisriikidesse: “Siit on võetud hobuseid ka ekspordiks Saksa FV-sse, Itaaliasse jm. Aravete hobuseid on ostetud mitmetele meie maa tsirkustele, hipodroomidele ja kumõssifarmidele, neid on esitatud ja esitatakse tulevikus rahvusvahelistel oksjonitel.” Näiteks 1975. aastal olid Aravete hobused Moskva rahvusvahelisel ratsahobuste oksjonil. Müügiedu tagas kvaliteet: Aravete müügihobused olid põhiliselt eliitklassi I kategoorias. Eriti hindasid ostjad, et hobused olid hästi välja õpetatud ning laitmatult hooldatud. Hea väljaõpe võimaldas hobuseid kasutada ka põllutöödel, samuti tehti nendega näiteks pulma- ja vastlasõite.Tori hobusekasvandus 160. Eesti Põllumajandusmuuseum, 2017, lk 185
pisi|paremal|Arved Toots ja täkk Heller 1. juunil 1986 Toris

1990. aastate algul hoidis Arved Toots halvenevale tervisele vaatamata Aravete hobusekasvanduse tipus. 1990. aasta tõufarmide hindamise tulemuste järgi oli Aravete küll kuuendal kohal, seda aga võistlustel-näitustel mitteosalemise tõttu. Muude näitajate poolest oli ta võrdne esikohal oleva Tori hobusekasvandusega.Meie hobune. Eesti Hobusetõugude Tõuaretuse Nõukogu, 1991, lk 12 Pärast Tootsi surma jaanuaris 1992 lõpetas Aravete tõufarm mõne aasta pärast tegevuse.

 Kultuuris  
Suvel 1982 said Tootsilt hobused kasutada Lavakunstikateedri XI lennu noored näitlejad Angelina Semjonova, Märt Visnapuu, Toomas Urb, Margus Tabor jt, kes võtsid hobuvankritega ette kolmenädalase ligi 600-kilomeetrise ringreisi Kesk- ja Lõuna-Eestis. Sel vana rändteatri stiilis retkel etendati omaloomingulist varieteeparoodiat.Margot Sepp. Lennud: Lavakunstikooli XI lend (1980 - 1984). ETV 1993 Aravete hobuseid kasutas ka Tallinnfilm.Rahvusvaheliselt tuntud eesti ehtekunstnik ja Eesti Kunstiakadeemia professor Kadri Mälk on mitmes oma ehtes kasutanud Aravete hobustelt pärit tumeraudjaid jõhve, näiteks kaelaehe „Sul annan andeks kõik“ (2016), rinnaehted „Olen kohal“ (2017) ja „Mäed tunnevad üksteist“ (2017) ning sõrmus „Ave Maria“ (2018).Kadri Mälk. Testament. Arnoldsche Art Publishers, Stuttgart 2016, lk 164–65

 Tunnustus 
Arved Toots sai aukirju ja diplomeid saavutuste eest põllumajanduses ja hobusekasvatuse alal ning esinemise eest hobuste näitustel ja võistlustel. 

1960. aastast osales ta hobustega korduvalt Moskvas NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näitusel (lühend ВДНХ СССР), kus pälvis 2 kuldmedalit, 1 hõbemedali ja 2 pronksmedalit.

 Viited 

 Kirjandus 
 Eesti NSV-s aretatavad hobusetõud. Kataloog. Tallinn 1967. Lk 13
 Arved Toots – Aravete kolhoosi agronoom. Võitlev Sõna, 30. september 1969
 Rein Kaur. Hobusekasvatus tootmisharuna. Sotsialistlik Põllumajandus, nr 24, 1978
 Rein Kaur. Püsiva tööga teenitud tunnustus. Võitlev Sõna, 30. jaanuar 1979
 Peeter Sauter. Hiilgav Vedelteater püsis sadulas. Teater. Muusika. Kino, nr 8, 1982
 Anne Rosenberg. Kuidas elavad hobused? Võitlev Sõna, 3. november 1984
 Kui ilus hobune! Sotsialistlik Põllumajandus, nr 22, 1986
 Eesti põllumajandus XX sajandil. II osa. Tallinn 2007
 Eesti põllumajanduse edendajaid. Biograafiline leksikon. Tallinn 2008
 Tori hobusekasvandus 160. Eesti Põllumajandusmuuseum. 2017
 Bonnie Lou Hendricks. International Encyclopedia of Horse Breeds. University of Oklahoma Press. 1995

 Välislingid 
Valdur Himbek. Sügisest kevadesse ETV, 7. oktoober 1980
Margot Sepp. Lennud: Lavakunstikooli XI lend (1980–1984) ETV, 21. jaanuar 1993
Heini Drui. Sinise taeva all ETV, 26. august 1995
Pekka Erelt. Tumeraudjate aegu Eesti Ekspress, 23. märts 2004

Kategooria:Eesti agronoomid
Kategooria:Sündinud 1930
Kategooria:Surnud 1992