Lauasaag

Lauasaag (ka plokksaag) on suur kaldhammastusega saag puidu piki kiudu lõikamiseksEesti keele seletav sõnaraamat Vaadatud 12.1.2021, palkidest laudade saagimiseks.

Baltimaade linnades kasutati lauasaage juba 14. sajandi lõpul. 19. sajandi algusest lõikasid mõisatele laudu vene rändlauasaagijad. Eesti talurahvas lõhestas omale vajalikke laudu pikka aega kirve ja kiilude abil. 

19. sajandi II poolel suurenes tunduvalt lauamaterjali vajadus. Selle põhjuseks oli purjelaevaehituse kiire areng rannaaladel ning taluelamutes laudpõrandate ja - lagede kasutuselevõtt. Seetõttu võeti maal lauasaed laialdaselt kasutuseleEesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 130. Saeti kõrgetel pukkjalgadel, kuhu palgid tõsteti erilise vinna abil. Sae valdaja töötas ülal ja abiline all. Saagimisjoon märgiti palgile tahma- või kriidinööriga - vastu palki venitati nöör käetega pingule ning lasti siis lõdvaks, mille tulemusena jäi palgile tahmajoon. Lauasaagimistöödel kasutati palju rändtööjõudu, enamasti olid need venelased (saevenelased), abitöölisteks olid ka saarlasedEesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. lk 186. 20. sajandil taandus lauasae kasutamine saeveskite ja rändaurusaekaatrite ees.

Tänapäeval on lauasae mõiste kasutuses raamil, jalgadel, ratastel või kokkuklapitava alusega saepingi kohta.

Vaata ka
 Augusaag
 Jõhvsaag
 Kahemehesaag
 Ketassaag
 Käsisaag
 Lintsaag
 Mootorsaag ehk kettsaag
 Nurgasaag ehk järkamissaag
 Põõnasaag
 Raamsaag
 Rauasaag
 Spoonisaag
 Tapisaag ehk roogsaag
 Tikksaag
 Vibusaag
 Vineerisaag
 Vukssaag

 Viited 

 Kirjandus 
Ants Viires, Eesti rahvapärane puutööndus. 2006. Kirjastus Ilo.

 Välislingid 
 Lauasaag. Eesti Rahva Muuseum
 Plokksaag Käsmu Meremuuseum

Kategooria:Tööriistad
Kategooria:Saed
Kategooria:Eesti etnograafia