Põispill

Põispill on seapõiest resonaatori ja soolest või nöörist keel(t)ega eesti rahvapill.Eesti keele seletav sõnaraamat  vaadatud 22.04.2020 

Põispill on lihtne Lääne-Euroopa nn. kepptsitri eeskujul tehtud pill, tuntud naljapillina. Ta oli varasematel sajanditel Saksamaal levinud peamiselt kerjuste pillina. Eestisse jõudis ta ilmselt sakslaste vahendusel.Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 227  

Veidi kõverdatud kepi külge keerutati soolest keel. Pilli alumises osas oli keele alla  asetatud põis (kõlaruum) ja nende vahele roop. Üle keele tõmmati hambulise puust poognaga, nii tekitati põrisevat heli. Käega keelt lühendades sai muuta heli kõrgust.Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 155 

Elmar Luhats valmistas 1950. aastatel täiustatud põispilli, mis on kasutusel praeguse ajani. Ta paigaldas seapõie raami sisse ning keeleks pani metallkeele. Seda pilli mängitakse viiulipoognaga, tema heli meenutab tšellot ning kasutatakse ka viisipillina.

 Vaata ka 

 jauram

 Viited 

 Välislingid 

 Elmar Luhatsi põispill, Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum
 Keelpillid Raivo Sildoja

Kategooria:Etnograafia
Kategooria:Eesti rahvapillid
Kategooria:Keelpillid