Hans Hartung

Hans Hartung (21. september 1904 Leipzig, Saksamaa – 7. detsember 1989 Antibes, Prantsusmaa) oli Saksa päritolu kunstnik ja fotograaf, abstraktsionismi esindaja.

 Elukäik 
Hans Hartung sündis 1904. aastal Saksamaal Leipzigis kunstilembeses perekonnas. 

1924. aastast õppis ta Leipzigi ülikoolis kunstiajalugu ja filosoofiat. Ta jättis ülikooli pooleli ning kuigi tal soovitati end täiendada Bauhausis, jätkas ta õpinguid Dresdeni kunstikoolis. 1926. aastal külastas ta Dresdenis rahvusvahelist kunstiülevaatenäitust, kus talle jättis sügava mulje kaasaja Prantsuse ja Hispaania kunst. Nähtu ajel otsustas ta kodumaalt lahkuda, et vaadata kunsti avarama pilguga. Ta tegi Itaalias jalgrattareisi ning kolis siis Pariisi.

1928. aastal külastas Hartung Münchenit ning õppis seal kunstniku ja kunstiteoreetiku Max Doerneri klassis maalimistehnikaid. 1929. aastal abiellus ta norra kunstniku Anna-Eva Bergmaniga (1909–1987) ning kolis Lõuna-Prantsusmaale Leucate’i ja seejärel Baleaaridele Menorca saarele. 1931. aastal toimus ta esimene näitus Dresdenis, kuid see ei olnud edukas.

Koos isa surmaga katkesid Hartungil kodumaaga viimsedki sidemed. Saksamaal peeti tema maale kubistlikeks ning see läks vastuollu natsiideoloogiaga. Berliinis püüdis politsei teda maalide müümise eest arreteerida. 1935. aastal põgenes ta koos kunstiajaloolasest sõbra Christian Zervosega Pariisi. Kolm aastat hiljem lahutas ta abielu. Need rasked läbielamised, aga ka rahalise olukorra halvenemine viisid ta depressiooni.  

Teise maailmasõja alguses astus Hartung Prantsuse Võõrleegioni ning osales sõjas Põhja-Aafrikas, kus kaotas jala. Sõjaliste teenete eest sai ta 1945. aastal Prantsuse kodakondsuse ja teenistuse eest Sõjaristi (Croix de Guerre).

1939. aastal abiellus Hartung talle Prantsusmaal ulualust pakkunud skulptori Julio Gonzáleze tütre Robertaga.

Loominguline edu järgnes pärast sõda. Hartungi esimene suur isikunäitus toimus Pariisis 1947. aastal. Seal eksponeeritud teostes oli ta kasutanud pikkade löökide kombinatsioone, värv oli lõuendile kantud kiirete liigutustega ja eelneva plaanita. See stiil tõi Hartungile kuulsuse tašistina. Pärast edukat näitust hakati ta teoseid eksponeerima teisteski Euroopa linnades, samuti USA-s, Jaapanis ja Ladina-Ameerikas.

1957. aastal abiellus Hartung uuesti Anna-Eva Bergmaniga. Ta abikaasa suri 1987. aastal. 

Hartung jätkas tööd surmani. Ta suri 85-aastaselt 7. detsembril 1989 Prantsusmaal Antibes’is.

 Looming 
pisi|Hans Hartung "T46-17" (1946)
Hans Hartungi varasem looming oli mõjutatud Rembrandt van Rijnist ja Francisco de Goyast. Hiljem aga mängisid suurt rolli ekspressionistlikud kunstnikud Oskar Kokoschka ja Emil Nolde ning impressionismi ja ekspressionismi sünteesinud kunstnikud Max Slevogt ja Lovis Corinth. Tema omakorda andis tõuke uue kunstisuuna – lüürilise abstraktsionismi loomisele.

Hartungi stiili iseloomustavad mitmesugused muutused. Teise maailmasõja ajal lisandus ta teostesse abstraktsust. Aastatega muutus ta stiil, mis põhines žestide vabadusel, dünaamikal ja spontaansusel, formalistlikumaks, eriti pärast insulti 1986. aastal. 

Hartung tegeles ka fotograafiaga, mille vastu oli tal huvi tekkinud juba lapsepõlves. Ta tegi umbes 30 000 fotot, millest suurem osa oli maastikud ja portreed, aga nende seas on ka abstraktseid pilte.

Alates 1960. aastatest korraldas Hartung 11 isikunäitust, sealhulgas näituse Metropolitani Kunstimuuseumis New Yorgis (1975) ning retrospektiivi Pompidou keskuses Pariisis (1977).

Hartungi loomingut leiab kogudest üle maailma:
 Chicago kunstiinstituudist USA-s,
 San Francisco Fine Arts Museumsist USA-s,
 Hirshhorni muuseumist ja skulptuuride aiast USA-s Washingtonis,
 New Yorgi moodsa kunsti muuseumist USA-s,
 Clevelandi kunstimuuseumist USA-s,
 Philadelphia kunstimuuseumist USA-s,
 Reina Sofía rahvusmuuseumist Hispaanias Madridis,
 Tate’i galeriist Suurbritannias Londonis jne.
Hans Hartungi ja ta abikaasa Anna-Eva Bergmani loomingut koondab Hartungi-Bergmani fond, mis asub Prantsusmaal Antibes’is. Fond on loodud Hartungi ja Bergmani ostetud krundile, kuhu nad olid plaaninud maja ehitada. 1994. aastal asutatud fondi kogusse kuuluvad kunstnike joonistused, maalid, fotod, keraamika ning loominguga seotud dokumendid, reklaamid, era- ja avalik kirjavahetus, bibliograafia jne.

 Auhinnad 
Hartungit tunnustati mitme maineka rahvusvahelise auhinnaga, kusjuures 1957. aastal oli ta esimene, kes pälvis Rubensi auhinna ja 1960. aastal sai ta maalipreemia Veneetsia biennaalil. 

 Viited 

 Kirjandus 
 Amnon Barzel (2007). Hans Hartung: In the Beginning There Was Lightning Bilingual Edition. 5 Continents Editions Srl. ISBN 8874392435. (inglise ja prantsuse keeles)
 Eva Schmidt (2016). Hans Hartungg: und die Fotografie / et la photographie / and photography. Hirmer Verlag GmbH. ISBN 3777426490. (inglise, saksa ja prantsuse keeles)

 Välislingid 
 Hans Hartungi põhjalik elulugu ja loomingu ülevaade Simon Lee Gallery kodulehel (inglise keeles)
 Hartungi-Bergmani fondi koduleht (inglise keeles)

Kategooria:Saksamaa kunstnikud
Kategooria:Prantsuse kunstnikud
Kategooria:Saksamaa fotograafid
Kategooria:Prantsusmaa fotograafid
Kategooria:Sündinud 1904
Kategooria:Surnud 1989