Pajaaken

Pajaaken, Lõuna-Eestis ka paja või pajamulk,Eesti murrete sõnaraamat vaadatud 18.06.2020 oli eesti etnograafias lükandluugiga aknaauk suitsutares, ka rehetoa kolde vastas olev aken.Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 18.06.2020

Pajaaken oli kahe seinapalgi vahele raiutud väike neljakandiline valgusava, mis täitis akna ülesandeid enne selle kasutusele võttu.Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 19 Pajaakent sai sulgeda seestpoolt lükandluugiga, mis liikus ava alla, palgi sisse, raiutud soones. Luugi liigutamiseks oli selle külge kinnitatud käepide, põõn või pulk. Kambril, mis ei olnud köetav ja milles hoiti toiduaineid, pandi pajaaknale mõnel pool pulgad ette, et kassid sisse ei pääseks.  Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 134

Pajaakna ette võidi kinnitada teatud määral läbipaistvaid materjale (riie, õhuke nahk) või kelmeid (loomapõis, soolenahk jm).

 Viited 

 Välislingid 
 Pajaaken rehetoa ja rehealuse vahelises seinas. Eesti Rahva Muuseum
 Aknast ja selle katmise materjalidest. Eesti Vabaõhumuuseum

Kategooria:Eesti taluarhitektuur
Kategooria:Talu
Kategooria:Eesti etnograafia
Kategooria:Maaehitised