Baturõn

Baturõn (ukraina Батурин, vene Батурин) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Nižõni rajoonis. Baturõn asub Seimi jõe vasakul kaldal, Tšernihivist umbes 112 km idas.

Linnaks sai Baturõn 2008. aastal. 2012. aasta seisuga oli linnas 2483 elanikku.

Baturõn mängis Ukraina ajaloos olulist rolli. Aastatel 1669–1708 ja 1750–1764 oli linn hetmanite residents ning seal tegutsesid hetmanismiajastu silmapaistvad poliitilised juhid nagu Demjan Ignatovitš, Ivan Samoilovõtš, Ivan Mazepa ja Põlõp Orlõk. Samuti on sellega seotud Razumovskid.

 Ajalugu 

 Varauusaeg 
Baturõni on esmamainitud Poola-Leedu kuningliku kantselei dekreedis 1625. aastal, mil poola kolonistid piirasid Poola krooni valitsuse loal sisse Baturõni linnamäe ja ehitasid Baturõni kindluse, mille ümber tekkisid kindlustamata eeslinnad. Rahvusrevolutsiooni ajal, aastatel 1648–1676 ja täpsemalt 1648. aasta suve alguses, läks Baturõn Zaporižžja kasakaväe kontrolli alla.

17. sajandi viimasel veerandil sai Baturõnist märkimisväärne kultuurikeskus. Üheks kultuuri ja vaimsuse keskuseks sai Mõkolo-Krupõtski klooster, mille ehitasid kasakate vanemad ja hetmanid. Linnast sai Hetmanaadi pealinn.

 Põhjasõjas 
Hetman Ivan Mazepa valis Ukraina jaoks euroopaliku arengutee ja soovis vabaneda Moskva võimu alt, mistõttu valis ta Põhjasõja liitlaseks Rootsi kuninga Karl XII. Saanud teada Mazepa Rootsi poolele üleminekust, käskis Moskva tsaar Peeter I oma satraabil Aleksandr Menšikovil hetmanile kätte maksta ja tema pealinn hävitada.

pisi|Hukkamine rattaga, mida kasutati kasakate ja Baturõni elanike peal. Graveering Peeter I ajast

Pärast linna pikka piiramist õnnestus 2. novembril 1708 moskvalastel Baturõni hiilida, misjärel hävitasid venelased kogu linna. Kaasaegsete tunnistuste kohaselt tapeti kasakad ja tsiviilisikud julmalt, halastamata naistele ega lastele. Baturõni elanikke hukati ratastel, rebiti neljaks, tõmmati vaiadele, lõigati ja tükeldati. Linn rüüstati ja hävitati, sealhulgas põletasid venelased maha kõik õigeusu kirikud. Selle käigus hukkus 900 Ivan Mazepat toetanud kasakaohvitseri ja tsiviilelanikku ja linn süttis põlema. Ajaloolaste erinevate hinnangute kohaselt langes massimõrva ohvriks 11 000–15 000 Baturõni elanikku.

 Venemaa alluvuses 
Pärast Baturõni hävitamist viidi hetmani residents Peeter I korraldusel Gluhhivi linna.

1726. aastal kinkis tsaarinna Katariina I Baturõni Aleksandr Menšikovile. Pärast 1727. aastat anti linn uuesti riigi alluvusse. 1740. aasta dekreediga andis tsaarinna Anna Ivanovna Baturõni ihukaitse rügemendile hobufarmi pidamiseks.

Kirill Razumovski sai pärast 1750. aastal hetmaniks valimist kuninganna Elisabet I-lt dekreedi Baturõni arendamise ja talle hetmani residentsi tagastamise kohta. 18. sajandi teisel poolel linn õitses, kaubandus arenes ja linnas ehitati palju: valmis mitu tellisevabrikut, riidevabrik ja küünlavabrik. Ehitati ja avati esimene 15 voodikohaga haigla, Pokrovskaja ja Voskresenskaja kivikirikud, Kirill Razumovski palee ja pargiansambel.

1843. aastal külastas Baturõni Tarass Ševtšenko.

 Iseseisvas Ukrainas 
2020. aastani asus Baturõn Bahmatši rajoonis.

 Galerii 

Kategooria:Ukraina linnad
Kategooria:Tšernihivi oblast