Napoli kollane

Napoli kollane ehk antimonkollane on anorgaaniline kollane värvipigment, koostiselt plii(II)antimonaat Pb(SbO3)2 või Pb(SbO4)2. Kuulub vanimate sünteesitud pigmentide hulkahttp://www.webexhibits.org/pigments/indiv/overview/naplesyellow.html, maalikunstis on kasutusel alates 16.–17. sajandist.

Värvainete indeksis on Napoli kollase tähised Pigment Yellow 41 (PY 41) ja 77588.

 Koostis 
Napoli kollane on plii(II)antimonaat Pb(SbO3)2 või Pb(SbO4)2, selle täpne koostis võib erineda sõltuvalt valmistamisviisisthttp://cameo.mfa.org/wiki/Naples_yellow. Võib sisaldada erineval määral väikestes kogustes ka valmistamisprotsessi reagente kaadmiumoksiidi CdO, raudoksiidi Fe2O3, magneesiumoksiidi MgO, tinaoksiidi SnO2, titaandioksiidi TiO2 või tsinkoksiidi ZnOhttp://www.artiscreation.com/yellow.html#PY41. 

 Saamine 
Pigmenti saadakse mõne pliiühendi, näiteks pliioksiidi, pliinitraadi või pliivalge kaltsineerimisel koos antimoniühendiga, näiteks antimonoksiidi, -sulfiidi või kaaliumantimonaadiga. 19. sajandi retsept soovitab võtta 12 untsi pliivalget, kaks untsi antimonsulfiidi, pool untsi kaltsineeritud maarjast, üks unts ammooniumisoola; ühendid hästi peenestada ja hoolikalt läbi segada, kuumutada neid kaetud savinõus kuni nõu muutub punaseks ja hoida seda kuumust 5 tunni jooksul. Tekkinud pigmenti soovitab retsept peenestada porfüürlaual luuspaatliga, sest raud muudab ühendi värvust, ja kuivatada.

 Mineraal 
Koostiselt vastab Napoli kollasele looduslik mineraal bindheimiithttp://webmineral.com/data/Bindheimite.shtml#.XoXHmuozaUkhttps://kivid.info/896, mida aga pole kunagi pigmendina kasutatud.

 Omadused 
Napoli kollane on raske ja tihe värvipigment, selle värvus võib ulatuda kahvatust tuhmkollasest kuni särava tumekollaseniJoonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963, sellel võib olla kergelt rohekas kuni punakaskollane varjund. Värvus sõltub pigmendi valmistamisprotsessist, näiteks metallilistest reagentidest, mida kasutatakse valmistamisprotsessi jooksul, sünteesi temperatuurist ja pigmendiosakeste suurusest. Pigmendi värvus on unikaalne ja seda on raske taasluua muude pigmentide segamisega.

On keemiliselt stabiilne. Võib tumeneda raua või väävliaurude toimel, pigmentidest ei sobi segamiseks ultramariiniga. Ühend on vees ja lahjades hapetes praktiliselt lahustumatu.

Pigmendil on hea kattevõime ja valguskindlus, see kuivab kiiresti, soodustades ka teiste temaga segatud värvide kuivamist (värv toimib sikatiivina sarnaselt pliivalgega). Värviandvus segamisel on keskmine kuni nõrk. Kasutatakse kõigis maalimistehnikates. 

Ühend on sissehingamisel ja allaneelamisel mürgine, võimalik kartsinogeen ja teratogeen.

 Asendajad 
Tänapäeval kasutatakse pliiantimonaadi asemel Napoli kollase nime all asendajaid, näiteks mürgitut kroomi, antimoni ja titaani kompleksühendit (Pigment Brown 24)http://www.artiscreation.com/brown.html#PBr24 või kroomtitanaadi segu titaanvalgega.

 Ajaloost 
Pliiantimonaati on kasutatud keraamikas glasuuridele värviandjana juba Babülonis ja Assüürias, selle jälgi on leitud glasuurtellistelt, mis on vähemalt 2500 aastat vanad. Ühendit on leitud ka Vana-Egiptuse klaasesemetest 19. dünastia ajast (1292–1189 eKr). Napoli kollane esineb glasuurivärvina ka 13. sajandi Pärsia keraamikas. Alates 1500. aastatest esineb see ka Euroopa keraamikas, eelkõige majoolikaesemetel.

Cennino Cennini kasutas oma traktaadis maalikunstist pigmendi kohta sõnu giallolino 'kollaseke' ja giallolino de fornace 'ahjukollane' (mida aga kasutati ka plii-tinakollase kohta) https://www.ktcolor.ch/de/farben.aspx?pid=24&paintid=80, saksa keelde ilmus sõna Neapelgelb 'Napoli kollane' alles 18. sajandi lõpusW. J. Jones. Historisches Lexikon deutscher Farbbezeichnungen. Walter de Gruyter, 2013. Värvi kasutati maalikunstis 1600.–1850. aastateni ja sellest perioodist on säilinud palju pigmendi valmistamise retsepteJ. Dik, E. Hermens. Early Production Recipes for Lead Antimonate Yellow in Italian Art. 18.–19. sajandi akvarelltehnikas maastikumaalides oli pigment sageli asendamatu tausta maalimisel, sest sel oli omadus anda taustal samasugune päikeseline efekt nagu teiste kollaste pigmentidega on võimalik saavutada maastiku esiplaanil. 19. sajandil hakkasid Napoli kollast asendama tasapisi teised kollased tehispigmendid.

F. G. von Kügelgeni 1800. aastate algul maalitud portreede pigmentide uurimisel leitud antimonisisaldusega proovide pigment on oletatud olevat Napoli kollane.

Enamasti müüakse kaubanduses tänapäeval ehtsa pliiantimonaadi asemel sama värvitooniga asendajaid (märkega värvituubil "Naples Yellow hue"), kuid ajaloolise originaalkoostisega pigmenti toodetakse väikeses koguses edasi kasutamiseks restaureerimistöödel ja märkega "ainult professionaalseks kasutamiseks"https://shop.kremerpigments.com/en/pigments/kremer-made-and-historic-pigments/8146/naples-yellow-darkhttps://www.supremepaint.co.uk/products/naples-yellow-genuine.

 Vaata ka 
 Napoli kollane (värvus)

 Viited 

 Välislingid 
 Napoli kollane portaalis colourlex.com
 Napoli kollane veebinäitusel Pigments through the Ages
 Napoli kollane kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO, peagu sama tekst ka nime all pliiantimonaatkollane
 Pliiantimonaadi tooninäidis veebipoes www.naturalpigments.com
 Pliiantimonaadi tooninäidis veebipoes www.naturalpigments.com
 Pigment: What used to be Naples Yellow. – THE ECLECTIC LIGHT COMPANY (blogipostitus)

Kategooria:Anorgaanilised pigmendid