Svietłahorsk

Svietłahorsk (valgevene-eesti transkriptsioonis Svetlagorsk) on linn Valgevenes Homieli oblastis, Svietłahorski rajooni halduskeskus. Svietłahorsk asub merepinnast 132 meetri kõrgusel Biarezina kaldal, Homieli linnast 112 kilomeetri kaugusel.

Linn on tähtis tööstuskeskus. Seal asuvad keemiatehas, kaks tselluloosivabrikut, kartongivabrik, soojuselektrijaam, betoonelementide tehas ja ehituskombinaat. Svietłahorskis antakse välja ajalehti «Ранак-плюс», «Сьветлагорскія навіны» ja «Светлогорский бизнес». Haridust annavad kaksteist keskkooli, kaks kunstikooli ja tööstushariduskolledž. Linnas on kaheksa raamatukogu, kunstigalerii ja kultuurimaja, sealne kino asub Čyrkavičy külas.

Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, kolm õigeusu kirikut ja katoliku kirik.

Elanikkond

<tr valign=top><td>
 757 (1917)
 2 170 (1953)
 5 772 (1959)
 11 500 (1961)
 40 300 (1970)
 48 700 (1973)
 55 000 (1975)
 58 000 (1981)
 74 000 (1993)
<td>
 73 300 (1999)
 73 400 (2001)
 70 200 (2006)
 69 500 (2008)
 69 900 (2010)
 69 200 (2012)
 69 011 (2016)
 67 453 (2018)

2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Svietłahorski elanikest valgevenelasi 87,55%, venelasi 9,57%, ukrainlasi 1,85%, poolakaid 0,3% ja mustlasi 0,1%.

Aastal 2017 oli linna iive –2,5%. Linn oli negatiivse iibe poolest Valgevenes teisel kohal; seda edestas üksnes Orša.Демографический ежегодник Республики Беларусь. — Мн.: Национальный статистический комитет Республики Беларусь, 2018. — Lk. 157—174.

 Ajalugu 

Arheoloogiliste uuringute kohaselt oli praeguse linna kohal VI-VII sajandil asulakoht, ent alates VIII sajandist pidev asustus puudus.РАССАДИН С. Е. О некоторых находках 2008 г. на Шатилинском Острове // Исследования по истории Восточной Европы: научный сборник. Вып. 1. Мн., 2008, с. 234—236

Kirjalikes allikates on asulat esimest korda mainitud 15. juulil 1560, mil see kandis nime Šacilinski Vostraŭ. Asulasai nime selle omaniku järgi, liide Vostraŭ ehk saar tähistas aga ümbritsevast kõrgemat kohta.Маслюкоў, Т. В. З гісторыі Шацілавічаў  Гомельшчына: старонкі мінулага. II выпуск. — Гомель, 1996. — Lk. 22—26. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas asula aastal 1566 kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda.

Aastal 1634 andis sealne mõisnik valduse jesuiitidele, kes rajasid sinna puidust katoliku kiriku ja avasid seal misjonipunkti. ВКЛ. Энцыкл. Kd. 2. — Менск, 2005. Lk. 754. Aastal 1639 kandis sealne küla nime Šacilavičy ja see allus toona Paryčy mõisale.Кернажыцкі К. Аграрная рэформа ў Бабруйскім старостве і эканамічнае становішча яго насельніцтва з XVII да паловы XIX ст. Менск, 1931. Aastal 1744 kandis küla katoliku koguduse kirikuraamatus nime Šacilki. Diecezja Wilenska, 1744
pisi|left|Vana katoliku kirik aastal 1918

Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Bobruiski maakonda. Aastal 1800 oli külas kolm talu, mis kuulusid talupoegadele, 20 majapidamise inimesed kuulusid aga šlahtasse. Veel XX sajandi alguses elasid seal valdavalt šlahtitšid. Aastaks 1890 oli seal avatud jõesadam.Jelski A. Szaciłki // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Kd XI: Sochaczew — Szlubowska Wola. — Warszawa, 1890. Lk. 755. Aastal 1915 valmis küla läbiv raudtee ja avati seal raudteejaam.Киштымов А. Этапы железнодорожного строительства на Беларуси // Гістарычны альманах. Kd. 7. 2002

Šacilavičy läks ametlikult Valgevene NSV koosseisu aastal 1920. Краўцоў І., Хоміч А. У віхуры грамадзянскай вайны // Памяць: Светлагорск. Светлагорскі р-н: Гіст.-дак. хронікі гарадоў і р-наў Беларусі.  1. raamat — Менск, 2000. Lk. 121—133 Selleks aastaks oli asulast saanud alev, mis kuulus Paryčy rajooni.Камінскі М., Пятросава А. Светлагорск // Збор помнікаў гісторыі і культуры Беларусі. Гомельская вобласць. Мн., 1985, lk. 334. Alev oli samanimelise külanõukogu keskuseks, raudteejaama juures asunud küla kuulus aga Čyrkavičy külanõukogu koosseisu.

Aastal 1924 avati Šacilavičys esimene kool, mille õppekeeleks oli heebrea keel. Aastail 1929–1932 tegutses alevis laevaehitusartell, millest sai hiljem dokk ja mille ruumides tegutseb tänapäeval betoonitehas. Aastal 1938 kaotas asula alevi staatuse. 

Aastal 1939 liideti sellega Čyrkavičy külanõukogu Arechaŭka alevik ja Zajvanieŭ huutor. Tol perioodil liideti külaga ka Šacilavičy külanõukogu Prabudžeńnie alevik ja Krasnaje Znamia alevik. 

Aastal 1954 alustati soojuselektrijaama ehitamist. Aastal 1956 sai asula taas alevi staatuse. Aastal 1960 sai sellest Paryčy rajooni halduskeskus. Указ Прэзідыума Вярхоўнага Савета БССР ад 30 снежня 1956 г. «Аб пераўтварэнні вёскі Шацілавічы Парыцкага раёна Гомельскай вобласці ў гарадскі пасёлак». Aastal 1961 sai asula linna staatuse, ühtlasi nimetati see ümber Svietłahorskiks.Указ Прэзідыума Вярхоўнага Савета БССР ад 29 ліпеня 1961 г. «Аб пераўтварэнні гарадскога пасёлка Шацілавічы ў горад раённага падпарадкавання і перайменаванні Парыцкага раёна Гомельскай вобласці».

Aastal 1966 liideti linnaga raudteejaama ümbruskond. Дулеба Г., Курыловіч Г. Аб населеных пунктах, якія ўжо не існуюць ці перайменаваны // Памяць: Светлагорск. Светлагорскі р-н: Гіст.-дак. хронікі гарадоў і р-наў Беларусі. 2. raamat — Менск: Беларусь, 2003. Lk. 742—748. Aastal 1975 liideti linnaga veel Čyrkavičy külanõukogu Śvietači küla, mis kandis aastani 1964 nime Kakaĺ.ПРАЧ, С. Мінулае сяла Чырковічы  Агні камунізму. 1982. Lk. 3.

 Elukeskkond 

Tšornobõli katastroofi järel saastus ka linn, kuid mitte sel määral, et sealsed elanikud tulnuks ümber asustada. Tänapäeval loetakse Svietłahorskit üheks ebatervislikumaks linnaks Valgevene aladel. Oma osa on selles ka aastal 2017 tegutsema hakanud tselluloosivabrikul. Selle valmimise järel sisaldab linna õhk merkaptaane, mida varasematel mõõtmistel pole täheldatud. Jaanuaris 2019 märkasid kohalikud keskkonnaaktivistid, et tehas saadab oma heitveed üldkanalisatsiooni kaudu Biarezinasse, mitte ettenähtud korras tööstuskanalisatsiooni torustiku kaudu puhastamisele. 

Linn on enim HIV-st mõjutatud piirkond Valgevenes. Kuigi linna elanikkond moodustab Valgevene elanikkonnast alla 1 protsendi, elab 30% Valgevene AIDS-i põdevatest elanikest just seal.Kostikova LI, Firsova NP, Vasilevskaia AE, Skripko SM, Serovkaia TI (1999). An analysis of an outbreak of HIV infection in the city of Svietlahorsk, the Republic of Belarus, among persons using injected narcotics. Zhurnal Mikrobiologii, Epidemiologii, I Immunobiologii : 18–9. PMID 10096187 Ligi 6% linna täiskasvanud elanikkonnast on HIV-positiivsed.10 фактов из истории светлогорской вспышки ВИЧ

 Sõpruslinnad 

  Obzor, Bulgaaria
  Bielsk Podlaski, Poola
  Kingissepp, Venemaa
  Tšernuška, Venemaa
  Helmstedt, Saksamaa

  Sliven, Bulgaaria
  Călăraşi, Rumeenia
  Călăraşi, Moldova
  Kommunar, Venemaa
  Ivantejevka, Venemaa

Tuntud elanikke
pisi|püsti|Alieś Bialiacki
Viktar Ramancoŭ – Valgevene ajakirjanik
Vadzim Bolbas – Valgevene kirjanik
Uladzimier Patupčyk – Valgevene poliitik
Hienadź Bliźniuk – Valgevene jalgpallur
Alieś Bialiacki – Valgevene poliitik
Ihar Hiermiančuk – Valgevene ajakirjanik ja poliitik
Valiancin Holubieŭ – Valgevene ajaloolane ja poliitik
Jury Zacharanka – Valgevene poliitik
Ściapan Sucharenka – Valgevene sõjaväelane ja poliitik
Piotr Pietrykaŭ – Valgevene ajaloolane
Aleksandra Bortitš – Vene näitleja
 Andrej Mieĺnikaŭ – Valgevene muusik

Viited

 Välislingid 

Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
Kategooria:Valgevene linnad
Kategooria:Svietłahorski rajoon