Röövritsikalised

Röövritsikalised (Mantodea, sünonüüm Mantoptera) on röövtoiduliste putukate seltshttp://entsyklopeedia.ee/artikkel/r%C3%B6%C3%B6vritsikalised (mõne süsteemi järgi alamseltsMartin, Mati 2014. Kuidas putukat ära tunda III: prussaka suguvõsa. Eesti Loodus 1: 48–55; lk. 48.), levinud peamiselt troopikas või teistes soojades piirkondades.

 Morfoloogia 
Röövritsikaliste morfoloogilised iseärasused on tingitud eelkõige nende putukate karnivoorsest eluviisist ja saagijahtimise omapärast.

Pea on enamasti kolmnurkse kujuga, selle külgedel paiknevad kaks suurt, hästiarenenud liitsilma. Liitsilmade vahel on kolm väiksemat, täpikujulist lihtsilma. Niitjad mitmelülilised tundlad kinnituvad pea külge enamasti liitsilmade ülemise serva kohal. Pea alaküljel asuvad haukamissuised. Pea on rindmiku suhtes väga hästi liigutatav (röövritsikalised on võimelised oma pead pöörama kuni 360 kraadi ulatuses).
Rindmik on tavaliselt suhteliselt pikk ja kitsas ning jagunenud ees-, kesk ja tagarindmikuks. Enamikul röövritsikatel kinnitub rindmikule kaks paari tiibu.

Eestiivad on reeglina muundunud tugevamateks ja kitsamateks kattetiibadeks ning lennul aktiivselt ei osale. Tagatiivad on kilejad ja laiemad ning omandanud lennutiibade funktsiooni. Puhkeolekus on lennutiivad lehvikutaoliselt kattetiibade alla pakitud. On teada ka mõningaid tiivutuid röövritsika vorme.

Jalgu, nagu putukate puhul ikka, on kolm paari, neist kaks tagumist paari on jooksujalad, esimene paar on aga muundunud röövjalgadeks. Röövjalad kinnituvad eesrindmikule. Need koosnevad pikast puusast, veidi pikemast reiest, säärest ja viielülilisest käpast. Reie siseküljel paikneb kolm rida teravaid ogasid. Sääre servades paiknevad samuti ogad, kuid keskel asub vaokujuline lohk. Sääre ja reie kokkuviimisel paigutub reie keskmine ogaderida analoogselt taskunoale säärel paikneva vao sisse, kusjuures külgmised ogaderead puutuvad kokku. Saaki varitsedes on reied tõmmatud säärte sisse, saak haaratakse samuti reie ja sääre vahele ning lõigatakse ohver nii praktiliselt pooleks.

Isaste röövritsikate genitaalid on üheksanda lüli kohal kaetud subgenitaal- ja kümnenda lüli kohal supraanaalplaadiga ning on seetõttu tavaolukorras raskesti märgatavad. Emastel on subgenitaalplaat tekkinud tagakeha seitsmendast segmendist ning ümbritseb väikest, redutseerunud munetit.

 Eluviis 
Röövritsikalised elavad enamasti üksikult (solitaarne eluviis), mõnede liikide puhul on isenditel individuaalterritooriumid, mida sissetungijate eest kaitstakse. Röövritsikaliste elupaigaks on enamasti puud, põõsad ja teised taimed, kus loomad püsivad enamasti liikumatult paigal ning varitsevad saaki. Leidub ka liike, kes elutsevad maapinnal ning jälitavad saaki.

Saaki varitsedes on röövritsika rindmik koos kokkupandud esijalgadega üles tõstetud (selle tardunud ülestõstetud jalgadega varitsuspoosi tõttu – kokkupandud esijalad meenutavad kaudselt palveks kokkupandud käsi – on ka üks röövritsikaliste sugukond saanud nimeks "palvetajad"). Kogu keha on täiesti liikumatu, liigub ainult pea, registreerimaks saaklooma asukohta. Saakloomadeks on enamasti teised putukad. Saagi haardeulatusse sattudes viskub röövritsikas järsult selle poole ning haarab ta säärel ja reiel paiknevate ogade vahele. Et saakloom varitsevat röövritsikat ei märkaks, on röövritsikatel evolutsiooni käigus välja kujunenud varjevärvus ja kehakuju, mis nad keskkonnas märkamatuks teeb.

Röövritsikad võivad kujult ja värvuselt matkida puuoksa, õit, linnu väljaheidet või puul asetsevat kooretükki. Sageli varieeruvad värvus ja kehakuju mitte ainult liigiti, vaid ka liigisiseselt olenevalt elupaigast. Varjevärvusel ja -kujul on lisaks saakloomadele märkamatuks jätmise ka kaitsefunktsioon: see teeb kandja märkamatuks ka võimalikele vaenlastele.

Lisaks kaitsevärvusele ja kujule kasutavad mitmed liigid vaenlaste peletamiseks ka ähvarduspoosi, millega paljastuvad reeglina eredalt värvunud, muidu varjatud kehaosad, näiteks silmi meenutavad täpid eestiibade alaküljel, eredalt värvunud tagatiivad jne. Ähvarduspoosile võivad lisanduda ka jalgade või tiibadega tekitatavad ootamatud ja ehmatavad häälitsused.

 Süstemaatika 
Vanas maailmas on teada umbes 2000 liiki röövritsikalisi, neist 900 elab Aafrikas ja 530 Aasias. Põhja-Ameerikast on leitud 20 ja Austraaliast 150 liiki. Vanimad fossiilsete röövritsikaliste jäänused on leitud varase tertsiaari lademetest, mis arvatakse olevat umbes 60 miljonit aastat vanad.

Osa süstemaatikuid ühendab röövritsikad prussakatega ühte seltsi. Arvatakse, et neil kahel rühmal olid ühised eellased ning evolutsiooniline lahknemine toimus alam-karbonis.

Röövritsikalised jaotatakse paarikümnesse sugukonda, millest osa on väga väikese liikide arvuga ja väga kitsal alal levinud. Suurimad sugukonnad on Amorphoscelididae ja Mantidae.http://www.zbi.ee/satikad/putukad/roov/

 Acanthopidae – neotroopiline regioon
 Acontistidae – neotroopiline regioon
 Amorphoscelididae – on kõige arvukamalt esindatud Austraalias ja Okeaanias, kuid sellesse sugukonda kuuluvaid liike on leitud ka Aasiast, Aafrikast ja Lõuna-Euroopast. Selle rühma esindajad erinevad ülejäänud palvetajalastest lühikese rindmiku ning ilma ogadeta säärte ja reite poolest. Mitmel liigil esinevad peapiirkonnas ja rindmikul ogad ja väljakasved. Üldiselt on selle sugukonna esindajad kehamõõtmetelt väikesed ning elavad maapinnal või puutüvedel. Mõne Austraalias elava liigi emasloomade kehakuju ja värvus imiteerib teatud sipelgaid – ei ole selge, kas see aitab neil hõlpsamini sipelgaid kui saakloomi kätte saada või kaitseb see neid vaenlase eest.
 Angelidae – Kesk-Ameerika, India, Indohiina, Borneo
 Chaeteessidae – neotroopiline regioon
 Coptopterygidae – neotroopiline regioon
 Empusidae – Põhja-Aafrika
 Epaphroditidae – Kariibi mere piirkond
 Eremiaphilidae – Egiptus, Lähis-Ida, Aasia parasvööde
 Galinthiadidae – Saharast lõuna poole jääv Aafrika
 Hymenopodidae – Aafrika, India, Hiina, Indohiina, Borneo
 Iridopterygidae – Madagaskar, troopiline Aasia
 Liturgusidae – neotroopiline regioon, India
 Palvetajalased (Mantidae) on konkurentsitult kõige suurem röövritsikaliste sugukond, hõlmates peaaegu 1500 liiki. Sugukond on esindatud kõikidel mandritel (välja arvatud Antarktis), seda suuresti ka tänu inimesele, kes on levitanud näiteks palvetajat (Mantis religiosa) peaaegu kõikjale, kus on tema eluks sobivad tingimused. Valmikute pikkus kõigub selle sugukonna liikidel 15 millimeetrist 10 sentimeetrini. Elutsevad lehestikus, puutüvedel või maapinnal, enamikul palvetajalistel on hea varjevärvus.
 Mantoididae – neotroopiline regioon
 Metallyticidae – Lõuna- ja Ida-Aasia
 Photinaidae – neotroopiline regioon
 Stenophyllidae – neotroopiline regioon
 Tarachodidae – Aafrika, Madagaskar, India ookeani saared, India
 Thespidae – neotroopiline regioon, India, Indohiina, Paapua Uus-Guinea
 Toxoderidae – Aafrika ja Aasia

 Eestis 
Ainsana selle seltsi liikidest on Eestist leitud palvetajat (2019. aastalhttps://novaator.err.ee/980971/eestisse-joudis-uus-lounamaine-loom-palvetajaritsikas).

 Viited 

 Välislingid 
T. Esperk. Selts: röövritsikalised (Mantodea)