Volitusdemokraatia

Volitusdemokraatia (inglise keeles delegate democracy – 'delegaat-demokraatia' või delegative democracy – 'delegeeriv demokraatia') on volitamisel põhinev demokraatliku otsuse langetamise süsteem. Sõltuvalt rakendusviisist võib volituse anda nii määratud perioodiks kui ka ühekordseks otsuse langetamiseks. 

Volitusdemokraatia sobib hästi kokku grupidemokraatia mudeliga, kuna see jätab grupi liikmetele – keda käsitletav teema isiklikult ei puuduta –, võimaluse anda oma hääl edasi inimesele, keda nad usaldavad ja peavad antud valdkonnas kompetentseks. 

 Ajalugu 

Delegeeriva demokraatia vormi rakendati keskaegsetes linnades, kus käsitööliste tsunftid, kaupmeeste gildid jms huvirühmad delegeerisid oma esindaja linnanõukogusse, mis teostas võimu iseseisvalt (vabalinnad) või siis koos vaimulike (piiskopid) või ilmalike (lääniisandad ja parunid) võimukandjatega. Delegeerivat demokraatiat rakendati ka Prantsuse seisuslikus ühiskonnas keskaja lõpus, mil erinevad seisused saatsid oma esindajad Generaalstaati.

Samuti põhinevad delegeerimisel Pariisi kommuunist lähtuvad mudelid, kus madalamalt organiseerumise taseme nõukogudest esitatakse delegaadid kõrgema taseme nõukogudesse, mis on lõplikuks otsustusorganiks. Samadest põhimõtetest lähtuvat mudelit kasutati algselt töörahva nõukogudel põhinevas süsteemis NSV Liidus.

 Valgdemokraatia 

Uut tüüpi volitusdemokraatia mudel on valgdemokraatia, mille arutamine tõusis fookusse 2000. aastatel.Bryan Ford (16 November 2014), Delegative Democracy Revisited, retrieved 11 August 2016. https://bford.github.io/2014/11/16/deleg.htmlRepresentative democracy versus delegate democracy, Bop secrets, retrieved 12 April 2009. http://www.bopsecrets.org/PS/joyrev1.htm#Representative%20democracy%20versus%20delegate%20democracy Valgdemokraatia mudelid lähtuvad digitehnoloogiate loodud hääletusvõimalustest ning modifitseerivad volitamise võimalusega liberaalse esindusdemokraatia kontseptsiooni, kus individuaalsed ja autonoomsed valijad osalevad demokraatlikus protsessis võrdsetel alustel. Volitamine on valgdemokraatlikus süsteemis tehtud demokraatliku protsessi põhiomaduseks ning on tüüpiliselt granulaarne, transitiivne, rekursiivne ja mittehierarhiline.

 Volitusdemokraatia põhimõtted 

Volitusahela tööpõhimõtet on käsitlenud Bryan Ford oma töös "Delegative Democracy", kus ta tõi välja sellele demokraatia vormile omased põhimõtted:

 Rollivaliku võimalus – igal huvirühma liikmel on võimalik valida passiivse toetaja roll või aktiivse osaleja roll organisatsioonis ning täita selle struktuuris erinevaid rolle;
 Madalad osaluskulud – huvirühm võib katta oma kulud liikmemaksudega ning delegeerida enda hulgast vabade valimiste kaudu selleks kõige paremini sobivad inimesed, ilma suuremate valimiskuludeta;
 Delegaadi mõjuvõimu kindlustab organisatsioon, mida ta esindab, kusjuures see on tagatud vaid siis, kui ta oma tegevuses lähtub organisatsiooni kui terviku huvidest;
 Delegaatide aruandekohustus tagab selle, et nad tegutsevad organisatsiooni huvidest lähtudes või siis selgitama liikmetele, kuidas langetatud otsus teenib kõige paremini selle kui terviku huvisid;
 Üksikisikute huvide kaitse tagab organisatsioon, mille ta on valinud vabatahtlikult ning mis tegutseb liikmetelt saadud vahenditega. Kui organisatsioon ei kaitse enam oma liikmete huvisid, siis võivad liikmed vahetada organisatsiooni. See kaitseb neid võimukandjate surve eest.

 Praktilised rakendused 

Volitusdemokraatia põhimõtet rakendasid Viini Tehnoloogiaülikooli üliõpilased oma projektis "Civicracy".Hainisch, R.; Paulin, A. (May 2016). "Civicracy: Establishing a Competent and Responsible Council of Representatives Based on Liquid Democracy". 2016 Conference for E-Democracy and Open Government (CeDEM): 10–16. doi:10.1109/CeDEM.2016.27. ISBN 978-1-5090-1042-4. https://ieeexplore.ieee.org/document/7781904  https://doi.org/10.1109%2FCeDEM.2016.27 Selle projekti käigus moodustati volikogu, mille liikmed said otsuste langetamiseks jooksvalt volitusi oma gruppidelt. Seda ei rakendatud siiski püsiva praktikana. 

Poliitikas rakendas volitusdemokraatia meetodit esimesena omas organisatsioonis otsuste langetamiseks ilmselt Saksa PiraadiparteiFranzmann, Simon (2015). "The Failed Struggle for Office Instead of Votes", Germany After the 2013 Elections: Breaking the Mould of Post-Unification Politics?. Ashgate, 166–167. ISBN 978-1-4724-4439-4.  https://books.google.com/books?id=_mLBCAAAQBAJ&pg=PA166 (sks. Piratenpartei Deutschland).Piratenpartei Berlin. "Piratenpartei revolutioniert parteiinternen Diskurs: Interaktive Demokratie mit Liquid Feedback". Retrieved 22 October 2013. http://berlin.piratenpartei.de/2010/01/03/pressemitteilung-piratenpartei-revolutioniert-parteiinternen-diskurs-interaktive-demokratie-mit-liquid-feedback/ 

Argentinas koostas poliitaktivistide grupp Democracia en Red"Democracia en Red". democraciaenred.org (in Spanish). Retrieved 14 April 2018. http://democraciaenred.org/ programmi "Democracy OS", mis pakkus selle kasutajatele võimalust teha ettepanekuid, arutleda antud teemadel ning läbi viia hääletusi volitusdemokraatia põhimõttel. 

Rootsis Stockholmi Vallantuna linnaosas kohaliku omavalitsuse valimistel osalenud Demoexihttps://en.wikipedia.org/wiki/Demoex liikmed võtsid kasutusele tarkvara NetConference Plus (selle välja töötanud ettevõte Vivarto AB on lõpetanud tegevuse), mis on ilmselt esimeseks näiteks volitusdemokraatia rakendamisest poliitiliste otsuste langetamise protsessis.

Volitusdemokraatia põhimõtte rakendamist internetis katsetas Google oma projektis, mis sai tuntuks nime alla Google Votes.Steve, Hardt; R., Lopes, Lia C. (2015). "Google Votes: A Liquid Democracy Experiment on a Corporate Social Network". Technical Disclosure Commons. http://www.tdcommons.org/dpubs_series/79/

Vaata ka

 Enamusdemokraatia
 Esindusdemokraatia
Grupidemokraatia
Juhitud demokraatia
 Konsensusdemokraatia
 Leppedemokraatia
 Otsedemokraatia
 Sotsiokraatia
 Totaalne demokraatia
Valgdemokraatia

 Viited

Kategooria:Valimised
Kategooria:Hääletamine
Kategooria:Politoloogia