Bernhard Pfeiffer jt. v Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV

Bernhard Pfeiffer jt. v Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV (2004) Liidetud kohtuasjad C-397/01–C-403/01Liidetud kohtuasjad C-397/01–C-403/01, Bernhard Pfeiffer jt. versus Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV on Euroopa Liidu Kohtu kaasus, mis inter alia käsitles siseriikliku õiguse ja Euroopa Liidu õiguse kooskõlalise tõlgendamise piire.

 Asjaolud 
Pfeiffer on endine Saksa Punase Risti päästetöötaja, kes hagis saksa kohtusse, sest teda kohustati 2000. aasta juunist kuni 2001. aasta märtsini seadusevastaselt töötama keskmiselt rohkem kui 48 tundi nädalas. Pfeiffer töötas 24 tundi ööpäevas ning kohustuslik valveaeg oli keskmiselt vähemalt 3 tundi päevas, seega iganädalane keskmine tööaeg oli 49 tundi. Saksamaal sätestab tööaja pikkuse tööajaseadus, mille kohaselt töötajate igapäevane tööaeg ei või olla pikem kui kaheksa tundi. Lisaks sellele, saksa tööajaseadus võimaldab sõlmida kollektiivlepingu, mille kohaselt oli võimalik pikendada ilma hüvitiseta päevast tööaega üle 10 tunni, kui tööaja sisse kuulub regulaarne ja arvestatav valveaeg. Antud kaasuses Pfeifferil oli sõlmitud Saksa Punase Ristiga kollektiivleping. Pfeifferi hinnangu kohaselt oli Saksa Punase Risti poolt 49-tunnise iganädalase tööaja kehtestamiseks vastu võetud normid ebaseaduslikud. Selle tulemusena nõuab ta saksa kohtult, et see kohustaks Saksa Punast Risti maksma talle hüvitist. Oma hagis Pfeiffer tugines direktiivile 93/104Nõukogu direktiiv 93/104/EÜ, mis käsitleb tööaja korralduse teatavaid aspekte, mis selleks ajaks ei olnud üle võetud saksa õigusse.

Kuna vaidlust ei olnud võimalik lahendada puhtalt siseriikliku õigusele tuginedes kohus esitas eelotsuse taotluse küsides kahte asja:

Teine küsimus puudutas kooskõlalise tõlgendamise piire:

 Kohtuotsus 
Vastates siseriikliku eelotsuse küsimusele Euroopa Kohus tuletas meelde selle direktiivi eesmärgi, mis on tagada töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parem kaitse, tagades neile minimaalsed puhkeajad – eelkõige igapäevased ja iganädalased puhkeajad.

Seejärel, Euroopa Kohus täpsustas, et direktiivi 93/104 artikli 6 tuleb tõlgendada nii, et ettenähtud 48-tunnise iganädalase maksimaalse tööaja ületamise seaduslikkuse tagamiseks on nõutav iga töötaja poolt selgesõnaliselt ja vabalt väljendatud nõusolek. Selleks ei piisa, kui asjaomase isiku töölepingus sisaldub viide kollektiivlepingule, mis lubab tööaega ületada.

Kaudset õigusmõju puudutavas küsimuses kohus on andnud suunise tõlgendada siseriikliku õigust "võimalikult ulatuslikult", seega laiendades kohtute tõlgendamisruumi.

 Viited 

 Välislingid 

 www.tooelu.ee/et/tootajale/toosuhted/too--ja-puhkeaeg/valveaeg

Kategooria:Euroopa Liidu Kohtu kaasused