Boolus

pisi|Boolusetops ja kumerad liistud - üks krunditud, kaks kullatud
pisi|Booluse alkeemilisi sümboleid
Boolus (kreeka keelest βῶλος, bôlos 'mullakamakas', inglise keeles bole) on koondnimetus rauarikastele savimuldadele, mida on kasutatud värvipigmendina alates antiikajast kuni 17. sajandini.

 Omadused 
Boolus on keemiliselt inertne, lahustumatu, sobib kõigi sideainete ja pigmentidega. Punase värvuse annab raudoksiid, veel sisaldab boolus silikaate ja magneesiumi.

Bolus, punane, raualine walgesawimuld, on raswane ja laguneb oma osade peenduse pärast suus ära. Ta annab kestwat wärwi. Kõigeparem on armeenia bolus. Bolust tarwitatakse mitmel wiisil ja tuleb muude seas ka poliirpõhja alla kuldamise juures (wesikuldamine) ette.

Punane kriit (bolus, terra sigillata) on roosteraua läbi punaseks wärwitud sawi; katsudes raswa moodi, keele külge jäedaw; wees laguneb ta kärisedes terawateks tükkideks. Seda sawikiwi tundsiwad juba wanad Greeklased Homeeri aegus, kus teda arstirohuks pruugiti.

Juba 15.–16. sajandi kirjalikes allikates eristatakse mitut booluse liiki, nii punaseid kui valgeid. 17. sajandi Inglismaalt pärit materjalides oli boolus suuresti sünonüümne punase saviga, mida toodi Armeeniast (Bole Armoniack, bularminium).

Kunstiteaduse ja restaureerimise kontekstis võib leida sõna boolus sageli booluskrundi tähenduses. Eestis asuvatel 15.–17. sajandi kunstiteostel (maalidel ja puuskulptuuridel) on uurimisel leitud boolusekihte erinevas värvis, oranžpunasest ja punasest punakaspruunini.

 Kasutamine 
 Pigment 
Boolust kasutati enim 16.–17. sajandil värvilises krundis Madalmaade ja Itaalia maalikunstis, samuti maalimisvärvide ja kirjalaki koostises. Tavaliselt kanti nii puit- kui lõuendalusel maali jaoks kriidikrundile veel peale värviline booluskrunt. Boolust on kasutatud ja kasutatakse tänapäevani värvuse andjana ka keraamikaglasuurides. Pika traditsiooniga on booluse kasutus kullalehega kuldamisel, mis nõuab väga peeneteralist ja väga siledat krunti, aluspinna ettevalmistamiseks. Teateid booluse kasutamisest maalrivärvina leiab Eesti allikates veel 20. sajandi esimesel poolel. Tänapäeval kasutavad seda restauraatorid ja ikoonimaalijad.

 Ravim 
Antiikajast kuni 17.–18. sajandini on kasutatud boolust ka ravimina (terra sigillata). Geoffrey Chauceri "Canterbury lugudes" on alkeemiku varanduse hulgas üles loetud
 "boole armonyak, verdegrees, boras" 'boolus, vaserooste ja booraks' (Canon's Yeoman's Tale, rida 790)

 Pildid 

 Vaata ka 
 Terra sigillata
 kaoliin

 Viited 

 Välislingid 
 Boolus kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO
 Booluskrundi valmistamine
 Galenus. De bolo. - Serapio : Practica Io. Serapionis dicta breviarium. 1497

Kategooria:Anorgaanilised pigmendid
Kategooria:Kunst