Äraütlemine

Äraütlemine (keeldumine) on eitava vastuse andmine teise inimese soovile, palvele või ettepanekule. Ei ütlemine tähendab oskust tunnetada ja seada isiklikke piire. Seda peetakse oluliseks võtmeoskuseks selges eneseväljendamises ja kehtestavas käitumises.

 Äraütlemise viisid 

Ära saab öelda agressiivselt, alistuvalt või kehtestavalt:
Soov/pöördumineMul on nädalavahetusel külalised tulemas. Palun laena mulle 30 eurot, et ma saaksin neile midagi head pakkuda.Agressiivne äraütlemineMida sa õige mõtled? Saa ise oma rahadega hakkama!Alistuv äraütlemineMa vist ei saa. Ega sa ei solvu?Kehtestav äraütlemineMa ei laena sulle sel nädalal raha, sest enne järgmist palgapäeva ei ole mul vaba raha.

Just kehtestavale käitumisele omane äraütlemine (selge eneseväljendus) on see, mille puhul nii sõnumi andja kui ka vastuvõtja jäävad enim rahule.

 Äraütlemise keerukus 

Äraütlemist peetakse üheks keerulisemaks suhtlemistehnikaks, kuna see on tihti seotud ebameeldivate emotsioonidega, nagu süütunne, hirm teisele haiget teha, solvata või kaotada oma head mainet. 

Inimesed, kellel on raske ära öelda, põhjendavad seda tavaliselt järgmiselt:
 Ma ei teagi, mida tuleks teha või mida mitte teha.
 Tunnen hirmu, et kui millestki ära ütlen, mõtlevad teised minust halvasti (selle taga on teadvustatud või teadvustamata püüd meeldida teistele inimestele).
 Mul puudub selgus või olen segadus selle osas, kui palju kohustusi või ülesandeid ma suudan või jõuan edukalt täita.
 Tunnen, et olen teiste inimestega võrreldes madalam, vähem väärtuslik, teistel on rohkem võimu minu üle.
 Tunnen, et olen teistele võlgu.

Tegelikult on igal inimesel õigus igas olukorras kas nõustuda (anda jah-sõnum) või ära öelda (anda ei-sõnum). Samas reageerivad inimesed oma elu eri perioodidel rohkem kas jah- või ei-vastustega. 

Enim emotsioone tekitab äraütlemise vajadus siis, kui mingiks kindlaks ajavahemikuks on kaks valikut, näiteks naabri abistamine ja oma planeeritud tööde ärategemine, kuivõrd valiku tegemine on seotud inimese väärtustega.

 Äraütlemise vormid 

Järgnevad äraütlemise vormid kuuluvad selge eneseväljendamise alla, olles samal ajal kehtestava käitumise komponendiks:
 Loomulik ei – vastus on ühesõnaline. Selline äraütlemine sobib hästi lihtsatesse olukordadesse, nt Kas soovid kohvi sisse suhkrut? Kas sul on teist pastakat? – Ei.
 Põhjendusega ei – ei, sest … (põhjus). Tegemist on klassikalise kehtestava äraütlemisega. Oluline on põhjendus, mis on soovitatavalt lühike, selge, usutav. Väljendit ma ei saa tõlgendatakse tihti kui mitteviitsimist, vältimist, mittehoolimist.
 Ümbersõnastamisega ei – sõnastatakse soov ümber ja lisatakse ei-osa. Seda saab täiendada ka põhjuse lisamisega. Eesti keeles on probleemseks muutunud ümbersõnastamist ja ei ütlemist ühendav sidesõna. Paljudes keeltes kasutatakse selleks sõna ja. Kuna eesti keeles on ja ja jah tüvi sama, siis võib see tekitada segadust. Kindlasti ei sobi ühendamiseks sõna aga, kuna see tühistab lause esimeses pooles öeldu. Ühendava sõnana on välja pakutud kuid, kuigi sellegi mõju on osaliselt aga-ga sarnane (siiski nõrgem) . Mõned spetsialistid soovitavad kasutada lihtsalt pausi. Seega tasub vältida sõna aga ja leida selle asemele sobivam, lähtuvalt oma stiilist.
 Piiridega ehk uuesti pöördumist võimaldav ei – ei-le lisatakse aja- või kohapiirid, mis ajast mis ajani või kus ei kehtib. Levinud on ka asja piiride kasutamine.
 Katkine plaat – kasutatakse põhjendusega ei varianti, kuid korratakse sama põhjendusega ei-d nii kaua, kuni teine osapool selle olulisusest aru saab. Sellise tehnika vajadus tuleneb küsija poolsest n-ö kauplemisest: ta jätkab manipuleerimist nii kaua, kuni lõpuks saab, mida tahab. Kui esitada iga järgneva n-ö nuruva lause peale uus põhjendus, soodustab see jätkuvat kauplemist. Ühest põhjusest kinni hoidmine lõpetab küsija manipuleerimise suhteliselt kiiresti.
 Pidulik ei – ei ütlemine mingile tegevusele või olukorrale, mille puhul ei öeldakse (tavaliselt grupina) jõulises, dramaatilises vormis (sh loosungid). See tehnika leiab Eesti ühiskonnas suhteliselt harva kasutamist, kuigi on näiteid sellise äraütlemise kasutamisest ka kodus. Äraütlemistehnikate näiteid:

Äraütlemise tehnikaSoovVastusPõhjendusega eiPalun vaheta minuga töögraafikus päev.Ei, sest mul on oma vabaks päevaks plaanid tehtud ja ma ei soovi neid muuta.Ümbersõnastamisega ei – mis on eelistatult ennastkehtestav äraütlemine koos piiride ja/või põhjendusegaMul jäi koer haigeks ja pean ta arsti juurde viima, palun laena mulle selleks oma autot.(Ma saan aru), et sul on mure oma koera arsti juurde viimisega ja sa vajad selleks minu autot, kuid kahjuks mul ei ole võimalik seda sulle laenata (sest mu autol on remondi aeg kinni pandud just samaks ajaks ja ma ei taha seda enam nihutada).

Sul on mure oma koera arsti juurde viimisega. Minu autoga su koera täna arsti juurde viia ei õnnestu, sest mu autol on remondi aeg kinni pandud just samaks ajaks ja ma ei taha seda enam nihutada.Piiridega ehk uuesti pöördumist võimaldav eiOle kena ja tule minuga täna kinno, seal on nii hea film.Ei, täna küll mitte. Kui sulle veel sobib, küsi uuesti järgmisel nädalal.

Ei, kinno küll mitte, kuid lihtsalt jalutama olen nõus tulema.Katkine plaatVõta endale ka kassipoeg sellest pesakonnast.

Vaata kui armsad nad on, võta ikka.

Kui sa ei võta, siis tapetakse nad ju ära. Kas sul südant ei ole?

Tütar võtku allergiarohtu ja ise hakkad rohkem tuba koristama, võta ikka.Ei, ma ei võta, sest mu tütrel on allergia.

Ei, ma ei võta, sest mu tütrel on allergia.

Ei, ma ei võta, sest mu tütrel on allergia.

Ei, ma ei võta, sest mu tütrel on allergia.Pidulik eiEi pidevale mustade sokkide koristamisele!

Ei maksutõusule!

Kui olete juba otsustanud ära öelda, siis ei ole mõtet lasta end sellest kõrvale juhtida väljapressivate (manipulatiivsete) kommentaaridega nagu: “Ja seda pärast kõike, mis ma sinu heaks olen teinud.” Sellistel märkustel pole tegemist teemaga, mis on parasjagu arutusel.

Kuid äraütlemisprotsessis võib juhtuda, et ei muutub jah-iks. Meil kõigil on olemas teemasid, mille puhul oleme kindlalt ei-seisukohal. Samas on teemasid, mille puhul teatud tingimustel on vastuseks ei, teatud tingimustel jah. Kui teine osapool esitab argumendi, mis kuulub minu jah-poolele, on täiesti asjakohane liikudagi ei-vastusest jah-vastuse poolele.

 Äraütlemiseks valmistumine 

Mõned soovitused inimestele, kellel on keeruline ära öelda: 
 Mõelge ette ehk ennustage olukordi, mille käigus teile tõenäoliselt esitatakse äraütlemist vajav palve. Olge selleks valmis.
 Kasulik on harjutada erinevaid äraütlevaid vastuseid. Öelge neid endale nii mõttes kui täiel häälel. Viimasel juhul võite kasutada mõnda objekti või inimest, kelle peal harjutada.
 Äraütlemine ei nõua vabandamist. Pigem nimetage selgelt põhjus ja vajadusel selgitage seda, püsides teemas.
 Äraütlemise puhul olge kindel, et see ei on teile ka sisemiselt ikkagi ei. Kui kahtlete või olete oma ei suhtes ebakindel, siis saab teine osapool sellest aru ja hakkab survestama.
 Äraütlemine ei ole põhjus end süüdi tunda. Ainult iga inimene ise teab ja otsustab, mis on tema jaoks jah ja mis ei.

 Äraütlemise mõjutamine 

Äraütlemist muudab mõjusamaks:
 Lühike, selge vastus
 Keeldumise tegeliku põhjuse teada andmine
 Tunnustuse avaldamine palve esitajale
 Iseenda samastamine oma otsusega (mina-keel)
 Teise palvest arusaamise näitamine
 Omapoolse ettepaneku tegemine
 Selgituse või lisainfo küsimine
 Mittesõnalise käitumise kooskõla sõnalise käitumisega
 Vajadusel aja võtmine palve üle otsustamiseks
 “Ei” piiritletus

Äraütlemise mõjukust vähendab
 Pikk, laialivalguv seletamine ja õigustamine
 Ülevoolav vabandamine
Väljamõeldud vabanduse kasutamine
 Fraasi "ma ei saa" või "ma pean" kasutamine
 Peitumine reeglite, eelnevate samalaadsete juhtumite või kolmandate osapoolte varju
 Oma huvide salgamine
 Keerutamine, venitamine, edasilükkamine
 Teise probleemide alavääristamine

 Vaata ka 
 Selge eneseväljendamine
 Ümbersõnastamine
 Käiguvahetus suhtlemisel
 Kehtestav käitumine

 Viited 

Kategooria:Suuline kommunikatsioon