Haimre vasallilinnus

Haimre vasallilinnus (saksa keeles Heimar) oli kindlustatud mõisahoone Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Haimre külas Kasti vasallilinnusest 3 km läänes.

 Nimekujud 
 1426 – Heymerhttp://www.eki.ee/dict/knr/index.cgi?Q=Haimre&F=M&C06=et KNR, Heimre

Saksakeelne Heim tähendab kodukohta, eestikeelset võimalikku algtähendust ei teata.

 Asukoht ja paiknemine 
Mõis asetses põlise Tallinna–Pärnu maantee Velise–Märjamaa lõigu ääres.

 Ajalugu 
1385. aasta paiku sattus Haimre valdus piiskop Winrich von Kniprode kaudu viimase sugulase Wilhelm I von Fahrensbachi kätte koos paljude teiste sealsete piiskopimõisatega. Piirkonnas olid XIII sajandil Lodede maad, kes aga piiskopi vastu mässu tõstmise tõttu maalt ordu abiga minema aeti ja valdused piiskopile enamjaolt tagastati. Fahrensbach oli Saare-Lääne piiskopkonna piiskopivalduste foogt ja pidas sealseid maid ja mõisaid ajapikku endale kuuluvaks ning ei andnud neid järgmistele piiskoppidele enam tagasi. Fahrensbachi käes olevad mõisad (Haimre, Valgu, Purku-Järvakandi, Maidla, Vaimõisa, Telliste, Päädeva, Uugla) ümbritsesid ringina Kasti piiskopilinnust ning Haimrest kujunes Fahrensbachide valduste keskus, mis tõenäoliselt seetõttu ka linnusena välja ehitati.

1390. aastal määrati kindlaks Velise ja Sulu mõisate vaheline piir. Sulu oli Haimre mõisa karjamõis. Haimres oli maade valdajaks tollal Claus Üxküll ja Sulul Kersten Kutslef.https://web.archive.org/web/20201015111802/https://sites.google.com/site/osiliensis/moisad/moisad-laeaenemaal/haimre-mois Osilia, Haimre mõis

1420http://www.mois.ee/laane/haimre.shtml Eesti mõisaportaal, Haimre mõis või 1426 aastast on teateid Haimre piiskopimõisast.

Tüli Saare-Lääne piiskoppide ja Fahrensbachide vahel toimus 1421–1427. Oma positsioonide kindlustamiseks kasutas Varsnbeck sõjajõudu, dokumentide võltsimist, valduste orduvasallidele pantimist ning isegi välispoliitilisi abinõusid. Piiskop pani Farensbachi kirikuvande alla ja kaebas paavstile Rooma. Fahrensbach oma kahe pojaga vastas sellele mereröövi ja kirikute rüüstamisega,Meinhard Uustalu. Haimre – Märjamaa piirkonna minevikust. Märjamaa Vallavalitsus, Velise Kultuuri ja Hariduse Selts, 2008. Märjamaa valla tunatoimkonna toimetised I. lk 41, 65–66 ning ilmselt enamik mõisaid jäi ikkagi Fahrensbachide kätte.

1469. aastal jagas Dirick Farensbecke Haimre mõisa oma surnud nõbu laste vahel.

1563 redutseeriti Haimre, Rootsi võimu poolt Diedrich Fahrensbachi käest reetmise tõttuLiivi Aarma,  Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust rootsi aja lõpuni 6., Raplamaa Sõnumid, nr. 36, 6 september 2017, lk 17, kuna ta ei allunud Rootsi kuningale vaid toetas Põhjamaade seitsmeaastases sõjas Taani kuningat, kuid mõis anti 1586 tema pojale tagasi ning mõis püsis perekonna käes kuni XVII sajandi alguseni.Ants Hein, Stenhusid, arxid, torned-Eesti mõisaarhitektuuri vanim kihistus, Õpetatud Eesti Selts, Tartu 2016, lk. 90, ISBN 978-9949-38-861-5

XVIII sajandi lõpul ehitati XIX sajandil koostatud inventariseerimisaktide andmetel vana keskaegse linnuse müüridele uus mõisahäärber,M. J. Eisen, Kodumaa ajaloolised ja rahvaluulelised kloostrid, Eesti Kirjandus, 1925, lk. 151 mis 1905. aasta bolševike mässu käigus maha põletati.

 Ehitus 
Tegemist oli paekivist ristkülikukujulise ja vähemalt kahekorruselise hoonega, mille nurgad paiknevad põhiilmakaarte suundades. Rahvapärimuse järgi kulgenud mõisakeldrist maa-alune käik Kasti linnuse poole. Mõisahoonest lõuna suunas asetsesid vanasti ka tiigid.

 Praegune seisukord 
Vanast mõisahäärberist on säilinud soklikorruse müürid, pärast 1905. aasta "revolutsioonis" põlemist seda erinevalt Kasti mõisast enam ei taastatud ja kõrgemad müürid on nüüdseks kokku kukkunud.

 Viited 

Kategooria:Eesti linnused
Kategooria:Märjamaa vald
Kategooria:Saare-Lääne piiskopkonna linnused