Vaigistuskaebus

Vaigistuskaebus ehk vaigistushagi ehk üldsuse osalemise vastane strateegiline hagi ka avalikus elus osalemise vastane strateegiline hagi või strateegiline kohtuasi avalikkuse osalemise vastu (inglise strategic lawsuit against public participation, lühend SLAPP; eesti keeles ka LÄTAKKalaranna arendusprojekti kohtuasi tõi uue väljendi LÄTAK. Vaata, mida see tähendab! tv3.ee, 3. detsember 2015) on õiguskaitsevahendi kasutamine kriitiku, aktivisti või ajakirjaniku vaigistamise eesmärgil.

Kaebaja eesmärk ei ole enamasti võita sisuline vaidlus, vaid vaigistada vastaspool, hirmutades teda suurte õigusabikuludega. Vaigistuskaebuse võib esitada kohtule või õiguskaitseorganile, kuid võib ka piirduda kaebuse esitamise ähvardusega. Mõnes riigis on vaigistuskaebuste esitamine sõnavabaduse riivena seadusega piiratud.

Kaebuse esitaja taotleb enamasti laimamise lõpetamist ja sellega tekitatud kahju hüvitamist. Ent kasutada saab ka näiteks intellektuaalomandi kaitse õigust. Sel juhul nõutakse, et protestiaktsioonis keelataks kasutada kaebaja kaubamärki (sh nime).

2022. aasta lõpus avaldatud UNESCO analüüsi järgi on vastumeetmeile vaatamata vaigistuskaebuste esitamine kasvutrendis. Seda on seostatud laimu kriminaliseerimisega, kuid ka viimasel ajal vastu võetud valeuudiste, küberkuritegevuse ja vaenukõne vastaste õigusnormidega. Analüüsi andmetel on Kesk- ja Ida-Euroopas sagenenud laimuga seotud kriminaalsüüdistuste esitamine, mistõttu soovitatakse viia laimumenetlused kriminaalkohtust tsiviilkohtusse ning pakkuda ajakirjanikele õigusabi.

 Termin 
Akronüümi SLAPP (Strategic Lawsuit Against Public Participation) on võtnud 1980. aastatel kasutusele Denveri ülikooli professorid Penelope Canan ja George W. Pring. Nende pakutud termin rõhutas petitsiooniõigust, mis on USA-s kaitstud põhiseadusega. Selle määratluse järgi on SLAPP tsiviilhagi nende vastu, kes on petitsiooniõigust kasutades suhelnud valitsusametnikega. Termin viitab üldiselt kohtuasjale, mille algatab mõjukas isik (nt korporatsioon, riigiametnik, ärimees) valitsusvälise isiku või organisatsiooni vastu, kes on avaldanud kriitilise seisukoha mõne olulise poliitilise või sotsiaalse teema kohta. 

Eesti keelde on terminit tõlgitud: "avalikus elus osalemise vastane strateegiline hagi" või "üldsuse osalemise vastane strateegiline hagi". Kasutuses on ka "vaigistuskaebus" ning ingliskeelse akronüümi SLAPP tähenduse (slap "laks" või "latakas") alusel akronüüm LÄTAK.

KüberSLAPP (inglise k cyberSLAPP) on hagi, mis on põhineb veebis avaldatul, näiteks blogipostitusel või kommentaaril. Tavaliselt on see suunatud anonüümsele autorile, kes on veebis kritiseerinud ettevõtteid või avaliku elu tegelasi. KüberSLAPP-i eesmärk võib olla ka kriitiku anonüümsuse paljastamine. Hagi esitamise järel võib hageja nõuda veebilehelt või internetiteenuse pakkujalt anonüümse autori isikuandmeid, et teda hirmutada ja takistada edaspidiseid kriitilisi avaldusi.

 Vaigistuskaebuse määratlus 
Vaigistuskaebust ei esitata õiguskaitse eesmärgil, vaid avaliku arutelu ja kriitika mahasurumiseks ning selleks, et takistada rikkumiste uurimist ja neist teatamist. Kaebuse esitaja on enamasti mõjukas isik, näiteks poliitik, äriühing, lobitöö tegija või riigiorgan. Vaidluse pooled ei ole sageli võrdsed, kaebajal on kostjast tugevam rahaline või poliitiline võim. Kaebuse eesmärk on hirmutamise ja ahistamisega takistada sõltumatut ajakirjandust, kodanikuühiskonna tegevust ja demokraatlikku avalikku arutelu.

Avalikus elus osalemine tähendab põhiõiguste (nt sõna- ja teabe-, kunsti-, teadus-, kogunemis- ja ühinemisvabadus) teostamist. See võib väljenduda ajakirjandusliku, poliitilise, akadeemilise, teadusliku, kunstilise, kommenteeriva või satiirilise tegevusena; samuti osalemisega avalikes aruteludes, protestides, lobitöös ja õiguskaitsemeetmetes.

Vaigistuskaebuse puhul on märgatav poolte ebavõrdsus. Hageja (kaebaja) strateegia on venitada kohtumenetlus nii pikaks kui võimalik, et kurnata kostja rahalisi vahendeid ja vaimset tervist. Eesmärk ei ole tingimata võita, vaid tekitada heidutav mõju, mis hirmutaks ka teisi samal teemal arvamust avaldama.

 Vaigistuskaebuse tunnused 
Vaigistuskaebust aitab ära tunda mitu tunnust, sealhulgas:

 esitatud nõue on ebatavaliselt agressiivne või ebaproportsionaalne;
 hageja trikitab oma menetlusõigustega, et tõsta kostja kulusid;
 hageja kasutab oma majanduslikku üleolekut, et avaldada kostjale survet;
 nõue on suunatud pigem üksikisikule kui organisatsioonile, kus ta töötab;
 esitatud argumendid on õiguslikult või faktiliselt alusetud;
 hageja kasutab kohtumenetlust, et hirmutada ja ahistada kolmandatest isikutest kriitikuid;
 kohtuasi näib olevat osa laiemast kampaaniast, mille eesmärk on kostjat kiusata, ahistada või hirmutada;

 hageja on varem esitanud vaigistuskaebusi või kasutanud õiguslikku hirmutamist.

Vaigistuskaebuste tunnusjoonte hulka kuuluvad veel: 

 hagi esitamise ajastus; 
 täiendavate või võltskostjate (näiteks pereliikmete) kaasamine; 
 lisatakse hagejaid, kel puudub nõudeõigus (näiteks hagejaga seotud ettevõtted);
 tahtlikult ebatäpsed või mitmeti tõlgendatavad sõnastused, mis võimaldavad esitada alusetuid süüdistusi ilma valevande riskita;
 keeldumine kokkuleppest (või nõustumine ainult täieliku võidu puhul);
 kõigi kompromissettepanekute kujutamine pahatahtliku taktikana;
 ulatuslike ja ebavajalike tõendite nõudmine;
 katse tuvastada anonüümseid või varjunime all tegutsevaid kriitikuid;
 väiksemate õiguslike küsimuste edasikaebamine, et saavutada laiemad kohtulahendid.

Mõnel juhul on ilmne, et hageja püüab kostjat laostada, muutes kohtuasja võimalikult kulukaks. Sel juhul ei pruugi hageja eesmärk olla õiguslik võit, vaid lihtsalt kostja aja ja raha raiskamine.

 Vaigistuskaebuste liigitamine 
Vaigistuskaebusi saab liigitada kaebuse aluseks märgitud asjaolu järgi. Võib eristada järgmistele asjaoludele üles ehitatud vaigistuskaebusi.

 Laimamine (inglise k defamation). Enim kasutatud vaigistuskaebuse alus. Kaebaja väidab, et tema kohta on esitatud mainet kahjustavaid valeväiteid. Sääraste kaebuste puhul saab eristata kahte alamliiki. Esimesel juhul reageeritakse kriitikale või negatiivsele kommentaarile, mis on esitatud nt blogipostitustes, uudises, arvamusartiklis või avalikul koosolekul sõnavõtus. Teisel juhul nõutakse kommentaari või postituse eemaldamist.

 Majandustegevusse sekkumine. Hageja väidab, et kostja on teadlikult sekkunud tema ja kolmanda osapoole vahelisse lepingusse või ärisuhtesse, mille tulemusel on hageja majanduslikult kannatanud. Seda võib nimetada ka „kahjustava sekkumisena ärisuhetesse või lepingusse“. Sageli kaasneb sellise nõudega ka laimunõue, eriti kui vaidlusalune kriitika on avaldatud veebis.
 Hingelise valu tahtlik tekitamine. Hageja väidab, et kostja on tahtlikult või hoolimatult toime pannud äärmuslikult solvava teo, mis on põhjustanud talle tõsist emotsionaalset kahju. Selline hagi esitatakse tihti koos laimunõuetega reaktsioonina avalikult väljendatud kriitikale.
 Vandenõu. Hageja süüdistab kostjat selles, et ta on kellegagi koos plaaninud ebaseaduslikku tegevust, näiteks laimu levitamist, lepingu takistamist või emotsionaalse stressi tekitamist. Hagejal ei ole sageli vastuvõetavaid tõendeid kaasosaliste kohta ning kaebuses viidatakse enamasti ebamäärastele anonüümsetele isikutele.

Mõnes riigis võib vaigistushagide kasvu pinnas olla soodsam kui teistes. Vaigistuskaebuste esitamine sõltub näiteks kohtukulude suurusest, sõnavabadust piiravate seaduste (nt laimu- või vihakõneseadused) paindlikkusest ning kaitsemeetmeist (vaigistuskaebuse vastased õigusnormid).

 Vaigistuskaebuse eesmärk 
Kaebuste eesmärk on kritiseerija tsenseerimine, hirmutamine ja vaigistamine. Kritiseerija koormatakse üle õigusabikuludega ja sunnitakse sellega loobuma oma seisukohtade avaldamisest või vastuseisust. Vaigistuskaebuste peamised sihtmärgid on ajakirjanikud ja inimõiguste kaitsjad, sageli ka teised avalikus elus osalejad, sh poliitikud, teadlased ja eksperdid"Pruunsild nõuab minister Ligilt kohtus 1 eurot ja oma sõnade tagasi võtmist" Äripäev, 13. november 2024, kuid ka vikipedistid.Margus Martin. "Ärimees Pruunsild tahab Vikipeedia koos Ligi ja Ansipiga liistule tõmmata" Postimees, 19. jaanuar 2023

Vaigistuskaebuse üks eesmärk on teise poole vaigistamine, kuid sageli toob see kaasa hoopis vastupidise efekti. Streisandi efekt on nähtus, kus keegi püüab mingit teavet varjata või kõrvaldada, kuid selle tagajärjel tõmbab seda tahtmata teemale hoopis suurema tähelepanu.

 Vaigistushagi vastased õigusnormid 

 Euroopa Liit 

Euroopa Komisjon tegi 2022. aasta aprilli lõpus ettepaneku võtta vastu direktiiv, millega kehtestataks normid avalikus elus osalevate inimeste kaitseks ilmselgelt põhjendamatute või pahatahtlike hagide eest. Direktiivi eesmärk oleks kaitsta ajakirjanikke ja inimõiguste kaitsjaid nende vastu algatatud kohtumenetluste eest, millega takistatakse neid üldsust teavitamast ja avalikku huvi pakkuvaid küsimusi kajastamast. Direktiiv on vastu võetud 19. märtsil 2024. Liikmesriikidel on 2026. aastani aega direktiiv üle võtta.

Euroopas tegutseb ka Coalition Against SLAPPs in Europe (CASE). See on kogu Euroopat hõlmav valitsusväliste organisatsioonide koalitsioon, mille tegevuse eesmärk on teadvustada strateegiliste kohtuasjade ohtu avaliku järelevalvega tegelevatele isikutele ja organisatsioonidele. 

 Austraalia 
Austraalia pealinna alal kehtib 2008. aastast üldsuse osalemise kaitse seadus (Protection of Public Participation Act), mille eesmärgid on kaitsta üldsuse osalemist ning hoida ära seda takistavaid ebamõistlikke tsiviilkohtumenetlusi. Seaduse järgi saab määrata trahvi isikule, kes alustab või jätkab kostja vastu kohtumenetlust ebaõigel eesmärgil (inglise k improper purpose). 

 USA 
2023. aasta seisuga olid 33 osariiki ning Columbia ringkond ja Guam sätestanud seadusega kaitsemeetmeid vaigistushagide eest. Ülejäänud osariigid ei olnud võtnud vastu selleks erinorme. Iga kohus lähtub kaebuse lahendamisel üksnes oma osariigis kehtivatest seadustest. Seetõttu otsivad kaebuse esitajad sageli neile soodsamat kohut (sh föderaalkohtud), kus kostja on vähem kaitstud vaigistuskaebuse eest, kui oma osariigi kohtus.

2024. aasta seisuga oli olukord paranenud, sest osariigid on üle võtmas ühtset avaliku arvamuse kaitse seadust ("The Uniform Public Expression Protection Act"  ehk UPEPA). 2025. aasta jaanuari seisuga on UPEPA kehtestanud 10 osariiki. 

 Kanada 
Kanada kolm kõige suurema rahvaarvuga provintsi (Quebec, Briti Columbia ja Ontario) on vastu võtnud vaigistuskaebuste vastased õigusaktid. Quebec oli esimene Kanada provints, mis 2009. aastal võttis vastu sellise seaduse (Bill 9 "An Act to amend the Code of Civil Procedure to prevent improper use of the courts and promote freedom of expression and citizen participation in public debate").Landry, Normand (2010). From the streets to the courtroom: The legacies of Quebec's anti-SLAPP movement. Review of European Community and International Environmental Law, 19 (1), 58-59. Ontario on kehtestanud vaigistuskaebuste vastase seaduse (Protection of Public Participation Act) 2015. ja Briti Columbia 2019. aastal.Hilary Young, Canadian Anti-Slapp Laws in Action, 2022 100-2 Canadian Bar Review 186, 2022 CanLIIDocs 3386, <https://canlii.ca/t/7mz0t>, vaadatud 20. märtsil 2025

 Kuulsaid näiteid 

 2017. aastal mõrvati Maltal autopommiga ajakirjanik Daphne Caruana Galizia. Ta oli aastaid saanud ähvardusi korruptsiooni uuriva ja paljastava tegevuse tõttu. Peale ähvarduste kasutati ka vaigistushagisid – surma hetkeks oli tema vastu algatatud 47 kohtuasja, mille pärisid tema pärijad. Enne seda mõrva ei olnud vaigistushagide teema pakkunud Euroopa Liidu juhtorganeis kõneainet, kuid siis loodi Euroopa vaigistushagide vastane koalitsioon (CASE), mis juhtis Euroopa Komisjoni tähelepanu sellele probleemile. Vaigistuskaebused ohustavad suuresti meediavabadust, mis on demokraatia tugisammas, ning mõjutavad ka ühisturgu ja õigusalast koostööd. Sellele järgnes Euroopa Komisjoni ettepanek direktiiviks, mis võeti vastu 19. märtsil 2024. Euroopa Komisjoni asepresident Věra Jourová nimetas selle Daphne Caruana Galizia järgi „Daphne seaduseks“.
Miljardär Roman Abramovitš kaebas kohtusse ajakirjaniku Catherine Beltoni ja kirjastuse HarperCollins 2020. aastal ilmunud raamatu "Putin's People" eest. Raamatus on väidetud muuhulgas, et Abramovitš ostis 2003. aastal Chelsea jalgpalliklubi Kremlist saadud korralduse alusel. Kohtuasja tulemusel kirjastus vabandas ning lubas, et raamatus esitatud mitut vaidlusalust väitet muudetakse. HarperCollins nõustus ka tegema heategevusliku annetuse kahjutasu maksmise asemel. Catherine Beltoni kanda jäid 1,5 miljoni naela suurused kohtukulud.
Saksamaa tuntuim vaigistuskaebus oli Karl Bäri peale Müncheni Keskkonnainstituudist. Ta oli kritiseerinud pestitsiidide kasutamist Lõuna-Tirooli õunakasvatuses. Lõuna-Tirooli tollane põllumajandusminister Arnold Schuler süüdistas teda ja Keskkonnainstituuti laimamise eest 2022. aastal. Kaebusega ühines 1376 piirkonna põllumeest. Hiljem võeti kõik süüdistused tagasi, ent juhtum sai vaigistuskaebusena palju tähelepanu.
Tollase Austria kantsleri Sebastian Kurzi (ÖVP) sõbrast Viini restoranipidaja Martin Ho ning Tirooli ehitusettevõtja René Benko esitasid 2021. aastal kaks eraldi hagi valitsuskriitilise veebiväljaande Zackzack.at vastu. Hagidega nõuti kokku 3 miljonit eurot. Zackzack.at pidas seda hirmutamise ja ÖVP kritiseerimise takistamise katseks. Nõutud summa oli kolm korda suurem meediaväljaande aastaeelarvest ning oleks tähendanud ettevõtte pankrotti. Hagi ei rahuldatud.
Kreeka endise peaministri büroo direktor Grigoris Dimitriadis esitas 2022. aastal hagi ajalehe EFSYN, uuriva väljaande Reporters United ja ajakirjaniku Thanasis Koukakise vastu. Ta väitis, et ajakirjanikud olid tekitanud moraalse kahju uurimisega, mis paljastas tema ärisidemed inimestega, kes olid otseselt või kaudselt seotud Predator-nuhkvara turustajatega Kreekas. Ta nõudis EFSYN-ilt 250 000 euro ning Reporters Unitedilt ja selle ajakirjanikelt 150 000 euro suurust hüvitist. Ta nõudis veel, et Koukakis eemaldaks uurimist käsitlevad postitused sotsiaalmeediast ja maksaks 150 000 eurot kahjutasu. Nõuete kogusumma oli 550 000 eurot. 2024. aastal otsustas kohus, et väljaanded ja ajakirjanikud ei kavatsenud kahjustada Dimitriadise au ega mainet ning et nende uurimus ei sisalda tema suhtes laimu ega valet.
Greenpeace International (GPI) esitas 2025. aastal Hollandi kohtusse hagi USA fossiilkütuste torujuhtmeettevõtte Energy Transferi (ET) vastu, proovides esimest korda Euroopa Liidu vaigistuskaebuste vastast direktiivi. GPI soovib tagasi saada kõik kahjud ja kulud, mis on tekkinud ET järjestikuste põhjendamatute kohtuasjade tõttu. ET on nõudnud GPI-lt ja tema USA üksustelt sadade miljonite dollarite suurusi kahjuhüvitisi. GPI on kaitsnud end ET agressiivsete kohtuasjade vastu 2017. aastast. Siis esitas ET hagi USA föderaalkohtusse, võttes aluseks väljapressimisega mõjutatud ja korruptiivsete organisatsioonide seaduse (RICO Act – the Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act). Selle seaduse peamine eesmärk on võidelda organiseeritud kuritegevuse vastu. Kohus lükkas hagi tagasi, märkides, et RICO rikkumine ei ole piisavalt tõendatud. Seejärel esitas ET uue hagi Põhja-Dakota kohtusse, võttes aluseks laimu, vandenõu ja muud rikkumised. Põhja-Dakotas ei ole vaigistuskaebuse vastaseid seadusi. GPI ei saa seetõttu ka pärast võitu oma kõiki kohtukulusid tagasi ja on otsustanud esitada vastukaebuse Hollandi kohtusse.

 Vaigistuskaebusi vikipedistide vastu 
2021. aastal esitas Portugali ettevõtja César do Paço hagi Wikimedia Foundationi vastu. Talle ei meeldinud portugali- ja ingliskeelse Vikipeedia artiklid, mis sisaldasid teavet tema parempoolsete poliitiliste seoste ja kunagiste kriminaalsüüdistuste kohta. Neid teemasid oli usaldatavate allikate põhjal käsitletud üldsusele olulistena. Wikimedia Foundation võitis Portugali esimese astme kohtus, kes kaitses vabatahtlike õigust uurida ja kirjutada olulistest teemadest, sh biograafiatest. Apellatsioonikohus aga otsustas Wikimedia Foundationi kahjuks. See tähendas, et Vikipeedia artiklitest tuli osa teavet eemaldada.
Itaalia poliitik Antonio Angelucci ja tema poeg Giampaolo esitasid 2009. aastal hagi Wikimedia Foundationi vastu. Hagiga nõuti Wikimedia Foundationilt 20 miljonit eurot "laimavate väidete" tõttu itaaliakeelse Vikipeedia leheküljel. Rooma tsiviilkohus otsustas 2014. aastal Wikimedia Foundationi kasuks, kinnitades, et sihtasutus ei vastuta kasutajate poolt vabalt avaldatu eest.
Vikipeedia saksakeelses artiklis "Tipico" oli väidetud, et Mladen Pavlovic on üks kolmest Tipico asutajast. (Tipico on Euroopa hasartmängufirma, mille peakorter asub Maltal.) Vikipeedias avaldatud fakt põhines avalikul teabel. Pavlovici nimi oli esinenud usaldusväärseis Saksa meediaväljaandeis ja Malta äriregistri dokumentides. Pavlovic esitas Müncheni kohtusse hagi Wikimedia Foundationi vastu. Ta nõudis, et eemaldataks tema kohta Vikipeedia artiklis avaldatud andmed. 2023. aastal tunnistas kohus, et vaidlusalune Vikipeedia artikkel sisaldas asjakohast avalikku teavet korrektsete viidetega. 
Vikipeedias oli refereeritud ajakirjandust, kus Andrus Ansip ja Jürgen Ligi seostasid Parvel Pruunsilda ja Bigpanki pensionireformist kasusaamisega. 2023. aastal esitas Pruunsild Tartu maakohtule hagiavalduse Wikimedia Eesti juhi Ivo Kruusamägi ning Ansipi ja Ligi vastu. Hagis nõuti ebaõigete andmete ümberlükkamist ja kahju hüvitamist."Pruunsild: Vikipeedia peab vastutama seal avaldatud laimu eest" ERR, 16. jaanuar 2023 Pruunsild võttis peagi tagasi Kruusamägi vastu tehtud hagi.Ivo Kruusamägi. "Vaba entsüklopeedia ei tähenda reeglivaba entsüklopeediat" ERR, 4. aprill 2023 Kohus lükkas tagasi hagi Ansipi vastu, kuid Ligi jätkas kohtuteed ja lubas kohtule esitada eksperdi koostatud analüüsi, mis näitab, kuidas oli pensionireform Bigbanki ärile kasulik.

 Eesti näiteid 

pisi|Interneti Päev 2023, kus digilaimu ja vaigistuskaebuste üle arutlesid Ivo Kruusamägi, Karmen Turk ja Robert Sarv

 2015. aastal kaebas Kalaranna arendaja Pro Kapital kohtusse Telliskivi Seltsi aktivisti Teele Pehki tema intervjuu pärast ajalehes Baltic Times, nõudes kindlate väidete ümberlükkamist ja kohtukulude katmist. Pro Kapitali esindasid Soraineni vandeadvokaadid Carri Ginter ja Allar Jõks. Asi lahendati kokkuleppega ja Pro Kapital kandis ise kõik kulud.
 2017. aastal alustas Andmekaitse Inspektsioon menetluse SA Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks taotlusel Eesti Inimõiguste Keskuse üle. SAPTKi arvates rikkus vaenukuritegudest teatamise platvorm UNI-FORM isikuandmete kaitse reegleid. Inspektsioon rikkumist ei leidnud.
 2018. aastal esitasid Soome kinnisvaraettevõtja Arto Autio ja temaga seotud isikud hagi Eesti Rahvusringhäälingu ning ajakirjanike Mihkel Kärmase ja Anna Pihli vastu, kes olid telesaates kajastanud kriitiliselt nende tegevust Eestis. Hagi menetlemine on kestnud aastaid ning sel ajal on neil ajakirjanikel keelatud Autio ja teiste hagejate tegevust kajastada."EL mõtleb ajakirjanike kaitsmisele pahatahtlike kohturünnakute eest" ERR, 26. november 2021
 2019. aastal ähvardas jaekaubanduskett Prisma vabaühendust Nähtamatud Loomad kohtuga, kuna ühing oli alustanud puurikanade munade müügist loobumise kampaania. Prisma apelleeris kaubamärgi väärkasutamisele.
 2023. aasta augustis esitas Parvel Pruunsild vandeadvokaat Paul Kerese poolt esindatuna hagi Lõuna ringkonnaprokuratuuri juhi Kretel Tamme vastu Tamme poolt ERR-is avaldatud arvamusartikli "Kretel Tamm: "rikkad tõllas vaesed võllas" aeg võiks läbi olla" tõttu, kus kirjeldati Pruunsilla ja Tartu abilinnapea Priit Humala suhtes alustatud kriminaalmenetlust. Pruunsild nõudis ebaõigete faktiväidete ümberlükkamist ja mittevaralise kahju hüvitamist. Tartu Maakohus jättis hagi läbi vaatamata ning menetluskulud Pruunsilla kanda, kuna kohtu hinnangul selle vaidluse lahendamine ei allu tsiviilkohtule. Ringkonnakohus ei rahuldanud samuti kaebust ja Riigikohus ei võtnud määruskaebust menetlusse.

 Viited 

 Välislingid 

 Ärimees versus aktivist ehk SLAPP heakodanik.ee
 "Digilaim" kui otsetee kohtupinki? Interneti päev 2023

Kategooria:Ühiskond