Naeratus

Naeratus ehk naeratamine on näoilme, mis tekib, kui pingutatakse näolihaseid alati suunurkade, "siira" naeratuse (Duchenne'i naeratuse) puhul ka silmade ümbruses. 

Inimese puhul väljendab naeratus loomupäraselt rõõmu või heatahtlikkust. Naeratusega näiteks alustatakse suhtlust. Naeratus võib olla ka pelglikkuse kontrollimatu väljendus ("närviline naeratus").

Siira ja teeseldud naeratuse eristamine pärineb Guillaume-Benjamin Duchenne'ilt.Ekman jt  1990.Ekman, Davidson 1993.

On näidatud, et naeratus on kultuurist sõltumatu kaasasündinud reaktsioon teatud stiimulitele. 

Loomadel on naeratus sageli ähvardus (hammaste näitamine) või alistumise märk. 

Naeratus toob inimesel kaasa endorfiinide tootmise.

Erinevatel andmetel võib inimene näoilme edastamiseks kasutada kuni mitukümmet lihast.

Geneetilised alused
Isegi sotsiaalset naeratust peetakse kaasasündinuks. Sellele viitab näiteks uurimus, mis leidis, et nii nägijad kui ka pimedad olümpiamängudel teisele ja kolmandale tulnud sportlastel oli sotsiaalne naeratus.David Matsumoto, Bob Willingham. Spontaneous facial expressions of emotion of congenitally and noncongenitally blind individuals. – Journal of Personality and Social Psychology,  jaanuar 2009. Resümee. 

Veel enne sotsiaalset naeratust esineb imikutel eelnaeratus ehk inglinaeratus, tavaliselt esimestel elunädalatel. Seda põhjustab refleks, mis ilmneb enamasti unes. 

Filosoofia
Helmuth Plessneri järgi on naeratus erinevalt teistest näoilmetest mitmetähenduslik ja seda kasutatakse väga erinevatel puhkudel, nii et see on "afektiivse värvingu" poolest väga mitmekesine. Sellepärast nimetas Plessner naeratust vaimu miimikaks. Selles jääb inimene iseendast ja oma ümbrusest distantseerituks.Plessner 1982: 183–185.
pisi|Naeratav tüdruk

Vaata ka
 Naer
 Smaili
 Nutt

Viited

 Kirjandus 
Helmuth Plessner. Das Lächeln. – Helmuth Plessner. Mit anderen Augen. Aspekte einer philosophischen Anthropologie, Stuttgart 1982.
Paul Ekman jt. The Duchenne Smile: Emotional expression and brain physiology II. – Journal of Personality and Social Psychology, 1990, kd 58, nr 2, lk 342–353.
Paul Ekman, R. Davidson. Voluntary smiling changes regional brain activity. – Psychological Science, 1993, 4, lk 342–345.
 Freitas-Magalhães, A., & Castro, E. (2009). "The Neuropsychophysiological Construction of the Human Smile". In A. Freitas-Magalhães (Ed.), Emotional Expression: The Brain and The Face (pp.1-18). Porto: University Fernando Pessoa Press. ISBN 978-989-643-034-4.
 Freitas-Magalhães, A. (2006). The Psychology of Human Smile. Oporto: University Fernando Pessoa Press.

Välislingid



Kategooria:Naer