Kartulikasvatus

Kartulikasvatus on kartulite kasvatamine.

Tänapäeval kasvatatakse kartulit laialdaselt üle maailma (välja arvatud kõrbed, arktiline kliimavööde ja kõrgmäestikud). Hästi kohanemisvõimeline kartul kasvab kõige paremini parasvöötmes. Mugulad hakkavad idanema, kui õhutemperatuur tõuseb üle 7–8 °C. Mugulate kasvuks on ideaalsed temperatuurid 15–18 °C, pealsete kasvuks aga 19–21 °C. Kõrgematel temperatuuridel taime kasv aeglustub ja peatub üldse, kui see ületab 30 °C. Pealsed saavad külmakahjustusi, kui õhutemperatuur langeb alla −2 °C. Taim on valgusnõudlik ja kasvab kõige paremini parasniiskes, poorses ja huumusrikkas mullas, mille pH on vahemikus 5–6 (nõrgalt happeline). Liigset niiskust talub taim halvasti.

2009. aastal toodeti maailmas 329,5 miljonit tonni kartuleid ning kartulipõldude kogupindala oli 18,3 miljonit hektarit. Viimase 40 aasta jooksul pole maailma kogutoodang märkimisväärselt tõusnud (18%).

Laialdase aretustöö tulemusena on tänapäeval maailmas üle 5500 kartulisordi.

 Suurima kartulitoodanguga riigid 
+Suurimad tootjad 2009. aastal Koht Riik Toodang tonnides Osakaal,%  1.   69 059 652 21,0 2.   34 391 000 10,4 3.   31 133 960 9,4 4.   19 666 100 6,0 5.   19 569 109 5,9 6.   11 617 500 3,5 7.   9 702 800 2,9 8.   7 181 000 2,2 9.   7 164 200 2,2 10.   7 124 981 2,2  Maailm kokku 329 556 911 100

+Suurimad tootjad 2016. aastal Koht  Riik  Toodang tonnides1.    99 065 724–    56 224 0472.    43 770 0003.    31 107 7974.    21 750 2905.    19 990 9506.    10 772 1007.    9 474 0998.    8 872 4459.    6 834 68010.    6 534 338  Maailm kokku  376 826 967

 Kartulikasvatus Eestis 
Kartulimugulaid kasutatakse Eestis laialdaselt toiduks ning seetõttu kutsutakse seda traditsiooniliselt "teiseks leivaks", samuti on levinud nimetused kardulas, tuhlis, tuhvel, maaubin.

Kartul jõudis Venemaa kaudu Eestisse 18. sajandi keskpaigas. Esialgu kasvatati seda vaid mõisaaedades, seejärel hakkasid talunikud oma aedades kartulit kasvatama. Märkimisväärne tõus meie kartulikasvatuses toimus 19. sajandi lõpus. 20. sajandi alguseks oli kartuli osatähtsus külvipinnast üle 20%, ulatudes 70 000 hektarini. Kartuli külvipind oli kõige suurem 1949. aastal (100 000 ha) ja kogutoodang saavutas maksimumi 1953. aastal, küündides 1,45 miljoni tonnini.

2010. aastal kasvatati Eestis kartulit ligi 9000 hektaril. Kartulipõldude pindala on aastate jooksul oluliselt vähenenud, kümme aastat varem oli see 30 000 hektarit ning 1990. aastate alguses 65 000 hektarit. Sellisel vähenemisel on mitmeid põhjuseid. Eesti NSV ajal toodeti suures koguses kartulit loomasöödaks ning seda tänapäeval enam ei tehta. NSV Liidu teistesse liiduvabariikidesse eksporditi 150 000 – 160 000 tonni söögikartulit ja 70 000 tonni seemnekartulit. Nii suure turu kadumine ning majanduslik kitsikus on peamised kartulitootmise vähenemise põhjused. Kartuli tarbimine on vähenenud ka Eestis, kuna üha enam süüakse makarone ja riisi. Siiski on kartul meie toidulaual endiselt populaarne. Aastas tarbitakse Eestis inimese kohta 84 kg kartulit, mis teeb ühe ööpäeva kohta keskmiselt 230 g. 

Tänapäeval ei ole täpset statistikat Eestis kasvatatavate kartulisortide arvu kohta, arvatavalt on neid 80–90. Kartuli sordiaretusega tegeleb Eestis alates 1920. aastast Jõgeva Sordiaretuse Instituut, kus on aretatud 40 ametlikult registreeritud sorti. Eesti sortidest on kõige kauem kultiveeritud 'Jõgeva kollast' (60 aastat), 'Olevit' (42 aastat) ja 'Sulevit' (39 aastat). Nüüdisajal kasvatavatest sortidest on kõige kauem vastu pidanud 'Ando' (35 aastat). Kõige uuemad sordid on meil 'Piret' (2000), 'Reet' (2007) ja 'Maret' (2007).

Eestis tegutseb 1989. aastast Eesti Kartulitöötlejate Ühistu.

Viited

 Kirjandus 
 Eremeev, V., Talgre, L., Alaru, M., Kuht, J., Loit, E., Luik, A. (2018). Viljelusviiside mõju kartuli saagile, saagi kvaliteedile ning mulla toiteelementide sisaldusele. Agronoomia 2018, 53–58.

Kategooria:Kartul
Kategooria:Taimekasvatus