Vene-Balti Päästeselts

Vene-Balti Päästeselts oli 1887. aastal esimese gildi kaupmeeste asutatud aktsiaselts, mille eesmärgiks oli pääste- ja tuukritööde korraldamine merel ning sadamate süvendamine. Vene-Balti Päästeseltsi suurimaks aktsionäriks oli parun Alexander Woldemar von Rosen.

Selts tegeles avarii läbi teinud laevade ja nendel veetud kaubalastide päästmise, aluste pukseerimise, tuukritööde, siseveekogude ning sadamate puhastamise ja süvendamisega. Päästeselts alustas tööd kahe laevaga.

Aastatel 1888–1915 tehti päästetöid ligi 360 laeva (sh Nikolai II jahtlaev Standart) juures, millest enamik olid aurulaevad. Avarii läbi teinud ja uppumisohus laevadelt päästeti 295 laevalasti.

1914. aastal oli seltsil Liepaja, Ventspilsi, Riia, Kärdla, Tallinna, Kotka, Hanko ja Vaasa sadamas 10 päästelaeva ja kütuse, varustuse, merel päästetud vara ning laevalastide hoiuplatsid ja laod. Alaliselt valves olnud neli kuni seitse laeva paiknesid Tallinna, Kihelkonna, Riia ja Ventspilsi sadamas. Tallinnas oli töökoda laevade ja päästevarustuse remontimiseks. Seltsi laevadel töötas ligi paarsada meremeest ja kaldaasutustes oli rakendatud ligi poolsada töötajat. Päästeselts sel ajal suurima aluste arvuga laevandusettevõte Eestis.

1914. aastal, kohe pärast Esimese maailmasõja algust võttis Vene riik suurema osa päästelaevadest enda valdusse. 1916. aastal rekvireeriti seltsi Uus-Sadama tänaval asunud mehaanikatöökoja ja katlakoja inventar, masinad, tööriistad ja materjalivaru.

Kui 1917. aastal otsustas enamik Vene-Balti Päästeseltsi venelastest ja baltisaksa päritolu aktsionäridest oma aktsiad müüa, organiseeris ettevõtja ja 1919. aastast kontradmiral Johan Pitka seltsi aktsiate enamuse müümise Eesti laevandus- ja äritegelastele. J. Pitkast sai üks suuremaid aktsionäre ja seltsi algusaastatel ka üks juhtidest.

1918. aastal nimetati Vene-Balti Päästeselts ümber Balti Päästeseltsiks ning tegevust jätkati kommertsalusel.

 Viited 

Kategooria:Eesti mereorganisatsioonid