Ius quiritium

Ius quiritium (ld kviriitide ehk Rooma kodanike õigus) oli Vana-Rooma kodanikele kehtinud õigus.

Sõna kviriidid päritolu ei ole kindel. Ühe teooria kohaselt seostatakse seda Quirinius Romulusega või sõnaga cures (sabiinide linna Curese elanikud), võimalik, et kviriidid on tuletatud ka sõnast covirites (kaitseühenduse liikmed)Antiigileksikon. Teine trükk. Tallinn: Valgus 1985, lk 294.. Ius quiritum'i sünonüümiks on nimetatud ka ius civile'tIlus, E. Rooma eraõiguse alused. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool 1960, lk 23., ent ius quiritium'''i mõiste oli varem kasutuselBerger, A. Encyclopedic Dictionary of Roman Law. Transactions of the American Philosophical Society, 43 (2), 1953, lk 527..

Itaalia õigusteadlase Pietro Bonfante Rooma õigusajaloo jaotuse kohaselt oli kviriitliku õiguse periood Rooma õigusajaloo esimene etapp, mis kestis 754–200 eKrIlus, E. Rooma eraõiguse alused. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool 1960, lk 19.. Suurema osa Bonfante kviriitliku õiguse perioodist oli Rooma põllumajanduslik ühiskond ning väike linnriikBerger, A. Encyclopedic Dictionary of Roman Law. Transactions of the American Philosophical Society, 43 (2) 1953, lk 532.. Samas kehtis kviriitlik õigus edasi ka pärast seda, olemata küll enam peamine õigusallikas.Ius quiritum'ile oli iseloomulik range formalismIlus, E. Rooma eraõiguse alused. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool 1960, lk 22.. Tehingud muutusid kehtivaks ainult siis, kui jälgiti rangelt kehtestatud formaalseid reegleidAndo, C. , du Plessis, P., Tuori, K. (koost.) The Oxford Handbook of Roman Law and Society. Oxford: Oxford University Press 2016, lk 582.. Näiteks sõlmiti tehingud teatavate sõnade lausumise ning rituaalide järgimisega, lisaks kasutati ka sümbolismi (näiteks asja kepiga puudutamine tähendas nõuda oma õigust asjale). Gaius on kirjeldanud müügitehingut ehk mantsipatsiooni, mis oli omane ainult Rooma kodanikele (ehk toimus ius quiritium'''i alusel): 

 Viited 

Kategooria:Rooma õigus