Bernard Montgomery

Bernard Law Montgomery, esimene vikont Montgomery of Alamein (17. november 1887 – 24. märts 1976, hüüdnimi Monty) oli Suurbritannia sõjaväelane (välimarssal) ja üks liitlasvägede peamisi väejuhte teises maailmasõjas.

Ta oli Garteri ordeni, Bathi ordeni ja Distinguished Service Orderi kavaler, Suurbritannia salanõukogu liige, Deputy Lieutenant.

 Elulugu 
Montgomery sündis 1887. aastal Inglismaal Surrey krahvkonnas Kenningtonis anglikaani pastori Henry Montgomery (sai aastal 1889 Tasmaania piiskopiks) ja tema naise Maudi neljanda lapsena.Hamilton 1981, lk 3 & 12.

 Esimene maailmasõda 
Esimeses maailmasõjas teenis ta nooremohvitserina kuninglikus Warwickshire'i rügemendis. Esimese Ieperi lahingu ajal sai ta raskelt vigastada, kui Saksa snaiper tabas ta paremat kopsu. Hiljem naasis ta läänerindele staabiohvitserina ja osales 1917. aasta kevadel Arrasi lahingus. 1917. aasta lõpus osales ta Passchendaele'i lahingus ja teenis sõja lõpuks 47th (1/2nd London) Divisioni staabiülemana.

Montgomery jaoks algas esimene maailmasõda 1914. aasta augustis, kui ta pataljon, tollal osa 4. jalaväediviisi 10. jalaväebrigaadist, Prantsusmaale saadeti.Heathcote 1999, lk 213. Ta osales samal kuul Le Cateau ja Monsi lahingutes. 13. oktoobril 1914 Belgia piiri lähedal Méterenis, Esimese Ieperi lahingu käigus, sai ta raskelt haavata, kui Saksa snaiper tulistas teda põlve ja läbi parema kopsu.Bierman & Smith 2002, lk 223–230. Sama aasta sügisel anti talle Distinguished Service Order.

Pärast taastusravilt naasmist 12. veebruaril 1915 määrati ta Lancashire'is väljaõppel oleva 112. ja seejärel 104. brigaadi brigaadimajoriks. Ta naasis läänerindele 1916. aasta algul, teenis 33. diviisi staabiohvitserina ja osales 1917. aasta aprillist maini väldanud Arrasi lahingus.Heathcote 1999, lk 214 1917. aasta juulis sai ta IX korpuse staabiohvitseriks, mis oli osa kindral Herbert Plumeri 2. armeest.

1917. aasta sügisel osales ta Passchendaele'i lahingus ja oli sõja lõpuks 47th (1/2nd London) Divisioni staabiülem, ajutise auastmega kolonelleitnant.

Maailmasõdadevahelistel ajal juhtis ta 17th (Service) Battalioni, Royal Fusilierse, kuningliku Warwickshire'i rügemendi 1. pataljoni, 9. jalaväebrigaadi ja 8. jalaväediviisi.

 Teine maailmasõda 
Teises maailmasõjas juhtis ta 1942. aasta augustist Põhja-Aafrikas Suurbritannia 8. armeed kuni liitlasvägede otsustava võiduni Tuneesias 1943. aasta mais, sh Teises El Alameini lahingus, mis oli pöördepunkt Põhja-Aafrika kampaanias. Seejärel juhtis ta 8. armeed liitlasvägede sissetungil Sitsiiliasse ja Itaaliasse. Operatsiooni "Overlord" vältel juhtis ta Normandias kõiki liitlasvägede maaväeüksusi. Ta jätkas teenistust 21. armeegrupi juhina Loode-Euroopas, juhtides ebaõnnestunud operatsiooni "Market Garden", mis pidi õhudessantidega vallutama tähtsad sillapead Hollandis, ja Reini ületamist liitlasvägede poolt. 4. mail 1945 võttis ta Lüneburg Heathis vastu sakslaste põhjapoolsete väeosade alistumise.

Pärast sõda teenis ta Suurbritannia maaväe peastaabi ülemana (1946–1948) ja seejärel NATO Euroopa vägede ülemjuhataja asetäitjana kuni erruminekuni aastal 1958.

 Vaata ka 
 M. E. Clifton James

 Viited 

 Allikad 
 Bierman, John; Smith, Colin (2002). Alamein: War Without Hate. Penguin Group. ISBN 0-670-91109-7.
 Heathcote, Tony (1999). The British Field Marshals 1736–1997. Barnsley, UK: Pen & Sword. ISBN 0-85052-696-5.

 Välislingid 

 Bernard Montgomery Encyclopædia Britannicas. (inglise keeles)

Kategooria:Suurbritannia sõjaväelased
Kategooria:Suurbritannia Teises maailmasõjas
Kategooria:Auleegioni suurristi kavalerid
Kategooria:Võidu ordeni kavalerid
Kategooria:Sündinud 1887
Kategooria:Surnud 1976