Proaktiivsus

Adjektiiv, mis koosneb ladina keelest tulenevast eesliitest pro- ja omadussõnast aktiivne.

Proaktiivne <+ akt`iiv|ne -se 2 adj> (< pro- + aktiivne) • (tuleviku probleeme, vajadusi v muutusi) ennetav. Proaktiivne tegevus (ettevaatav).

Prefiks ehk eesliide pro- (pro ‘ees-, eel-, eest-; abi-, ase-’) pro/tsent, pro/seminar, pro/noomen, pro/rektor

Aktiivne <akt`iiv|ne -se 2 adj> (ld activus < agere, perf partits actus tegutsema) • tegev, toimekas.

Etümoloogia

Esmane  kasutuselevõtt on märgatud 1933. aastal Paul Whiteley ja Gerald Blankforti poolt,  eksperimentaalpsühholoogia valdkonnas. Nende artiklis oli proaktiivne kasutusel tehnilise terminina: proaktiivne hõlbustus ja pidurdus tähistavad eelneva info soodustavat või häirivat mõju uue info omandamisele.

Populaarteaduslikus kontekstis sai sõna laialdasemalt tuntuks 1946. aastal välja antud raamatus „Man’s Search for Meaning”, mille autoriks oli Austria päritolu eksistentsialistlik neuropsühhiaater Viktor Emil Frankl.  Autor kasutas sõna proaktiivne holokausti kontekstiks, kirjeldamaks  inimest, kes ise vastutab oma elu eest ega otsi ebaõnnestumise põhjuseid välistest asjaoludest või teistest inimestest. Frankl rõhutas, et oluline on julgus, järjekindlus, isiklik vastutus ja teadlik olemine valikute paljususest olenemata olukorrast.

Oma raamatus defineerib Frankl proaktiivset suhtumist kui „vabadust valida oma suhtumist olukordadesse, mis elus ette tulevad“. 

 Kasutusvaldkond 

Kirjeldab probleeme ennetavat, ettenägelikku ja tulemusele orienteeritud käitumisviisi. Vastandiks on reaktiivne käitumisviis, mis tegeleb olukorra tagajärgede likvideerimisega ehk reageerimisega juba tekkinud probleemile.

Proaktiivne käitumine on seotud aktiivse tegutsemisega, probleemide ette nägemise ja ära hoidmisega ning kõigi kasulike võimaluste ärakasutamisega enda huvides. See on mõtteviis, mille kohaselt muutuste loomine on inimese enda kätes. Tulevik ei ole ette määratud, vaid sõltub kõikidest meie igapäevastest otsustest.

Eesti Keele Instituudi „Ametniku soovitussõnastik“ nimetab sõna proaktiivne ebamäärase sisuga võõrsõnaks, mida on soovitav mõnikord asendada täpsema omasõnaga, näiteks ennetav.

Näiteks: Proaktiivne juhtimisstiil — ettenägelik ja tulevikku vaatav juhtimisstiil

 Viited