Oksükodoon

Oksükodoon on poolsünteetiline opioid, mida algselt valmistati maguna perekonna (magunaliste sgk) taimeliikidest eraldatud alkaloidist tebaiin. Oksükodoon on mitme valu vaigistava ravimpreparaadi toimeaine.

Hiljem muutis Knoll, tollane suurim kodeiini tootja Saksamaal, sünteesiradu ja ainet hakati valmistama kodeiinist.

Tänapäeval kasutatakse oksükodooni sisaldavad ravimpreparaate terminaalses faasis vähihaigete valuravisWalter Sneader, Drug Discovery: A History, lk 119, 2005, Google' raamatu veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) inglise keeles (elulõpuravis).

Ravimiturul on hulgaliselt ravimpreparaate, mis lisaks oksükodoonile sisaldavad mitmeid teisi toimeaineid.Eesti Ravimiregister, veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) 

Eestis on oksükodoon kantud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ja ainerühmade II nimekirja. NARKOOTILISTE JA PSÜHHOTROOPSETE AINETE JA AINERÜHMADE NIMEKIRJAD, veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) 

Nimed ja tähised

Ameerikas on "OxyContin" põhjustanud mitmeid ravimi väärkasutusjuhtumeid. Ameet Sarpatwari, Michael S. Sinha, Aaron S. Kesselheim, The Opioid Epidemic: Fixing a Broken Pharmaceutical Market, veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) inglise keeles

Eukodal oli valuvaigisti, mis tuli turule 1917. aastal ja selle tootjaks tollal oli Merck (Darmstadt). Eukodali toimeaine oli oksükodoon ja seda sünteesiti looduslikust oopiumist. (Ohler, 141:2017)

Eukodali väljastati apteegist 0,005-, 0,01-, 0,02- ja 0,1-grammistes ampullides ning 0,005-grammistes tablettides. Eukodali tootmine lõpetati 1990. aastal.

Eukodal on sünteesnarkootikum, mis tarvitamisel tekitab ülikiiresti eufooriat, mis kirjelduste kohaselt on võimsam heroiini tekitatud eufooriast. Tol ajal oli Eukodal sedavõrd populaarne ja tarvitajaid nii palju (pärast kahte-kolme nädalat reeglipärast manustamist jäävad vastuvõtlikud inimesed Eukodalist füüsilisse sõltuvusse), et kohati räägiti eukodalismist. 

Kirjanik Klaus Mann nimetas tarbitud Eukodali Euka-tablettideks.   

Ajaloolist
Oksükodooni sünteesisid 1916. aastal tebaiinist Martin Freund (1863–1920) ja Edmund Speyer (1878–1942) Johann Wolfgang Goethe Ülikoolis (Frankfurdis Maini ääres)M. Freund, E. Speyer: Über die Umwandlung von Thebain in Oxycodeinon und dessen Derivate. In: Journal für Praktische Chemie. Band 94, Nummer 1, 1917, S. 135–178. doi:10.1002/prac.19160940112V. V. Acharya, M. Richardson jt:  to Fail. Princeton University Press, 2011, ISBN 978-0-691-15078-9, S. 165W. Sneader: Drug discovery: a history. Wiley, 2005, ISBN 0-471-89980-1, S. 119.. Aasta hiljem tõi selle Merck Darmstadtis turule Eukodali nime all.E. Menninger, C. Bachem: Eukodal-Vergiftung, chronische. (Eukodalismus.) In: Sammlung von Vergiftungsfällen 3, 1932, S. 173–174. doi:10.1007/BF02455131.

Eukodal Hitleri "ravis"
Füüreri valu vaigistamiseks manustati talle Optalidoni, Dolantini, Eukodali, Scophedali.(Neumann ja Eberle, 83:2013)
Łukasz Kamieński, Shooting Up: A Short History of Drugs and War, lk 109, 2016, Oxford University Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) inglise keeles

Adolf Hitler ("Patsient A") hakkas ainet saama ihuarsti Theodor Morelli kartoteegi kaardi märgete kohaselt 1943. aasta teises kvartalis. (Ohler, 141:2017) Hitlerile manustas Morell ainet süstevormis nahaaluselt lihasesse ja hiljem veeni.(Neumann ja Eberle, 92:2013)
David Irving, The Secret Diaries of Hitlers Doctor, (1983), veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) inglise keeles

1944. aasta juulis, pärast Claus von Stauffenbergi ebaõnnestunud Hitleri atentaati, sai füürer kokaiiniga samaaegselt ka Eukodali, mille annust suurendati 0,2 grammile. Seda manustati iga kahe päeva tagant.(Ohler, 164:2017)

1944. aastal muutusid Hitleri maokrambid väljakannatamatuks. 8. novembril kolis ta Hundikoopa füüreritsooni ja sai sissekolimise puhul Morellilt veenisiseselt hiigelannuse Eukodali.(Ohler, 176:2017)Lillian B. Boettcher, BA, Phillip A. Bonney, BS, Adam D. Smitherman, MD jt, Hitler’s parkinsonism, Neurosurg Focus 39 (1):E8, 2015, veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) inglise keeles 

Eukodali mõju lahtudes algasid Hitleril lihasevärinad: värises, võnkus ja liikus – paljud arvasid, et ta teeb seda ise.(Ohler, 179:2017) 

Mitmed tolleaegsed uurimisravimid koosnesid erineva koostismääraga Eukodalist, kokaiinist, pervitiinist, Dicodidist (poolsünteetiline morfiini derivaat).

Viited

 Välislingid 
O. Anselmino, Ernst Gilg, Kommentar zum Deutschen Arzneibuch 6. väljaanne 1926, lk 537-540
David Irving, The Secret Diaries of Hitlers Doctor, (1983)
Oxycodone Vitabalans, 5 mg õhukese polümeerikattega tabletid 
Rebecca Perring, Adolf Hitler high on HEROIN as he rallied troops on CRYSTAL METH, sensational book claims, 6. detsember 2015

Kategooria:Valuvaigistid