Vulgarism

Vulgarism ehk vulgaarkeelend on labane (vulgaarne), jäme sõna või väljend (keelend), mis enamasti on pärit argoost. Vulgarismid on näiteks kutu, molu, ära mölise. Vulgarism võib olla ka kirjakeele normist häälikuliselt tugevasti erinev sõna või väljend (näiteks limunaat 'limonaad'). Vulgarismiks peetakse mittestandardset väljendit, mis iseloomustab harimatut kõnet või kirjaviisi. 

Regulaarsetes ja enamasti mitteametlikes vestlustes on tänapäeval kasutusel palju vulgarismi. Oxfordi ülikooli 2005. aastal koostatud uurimus näitab, et 10–21-aastased noorukid kasutavad vesteldes rohkem vulgarismi kui ülejäänud maailma elanikud. Vulgarismi sagedane ja levinud kasutamine tervikuna on viinud paradoksini, kus inimesed kasutavad seda nii sageli, et New York Timesi sõnul muutub see üha vähem inimestele solvavaks.

 Sõna päritolu (etümoloogia) 
Sõna "vulgarism" tuleneb ladinakeelsest sõnast vulgus, mida tõlgitakse kui ‘tavainimesed’ või ‘lihtrahvas’. Halvustavalt ka kui ‘pesemata rahvahulk’, ‘eristamatu kari’ või ‘jõuk’. Ladina keele õpingutes eristatakse selgelt vulgaarset ladina keelt kui igapäevast ladina keelt klassikalisest ladina keelest. Klassikalise ladina keele pani paika kuldajastu tuumik, kuhu kuulusid Cicero, Caesar, Vergil, Ovid jpt. Selline kahe keele, vulgaarse ja klassikalise ladina keele, eristamine oli vastuvõetamatu keeleline kriitika, mis tekitas probleeme. Näiteks üks hõbeaja kuulsamaid kirjanikke, Petronius, kes kirjutas keerukas ja peenes proosa stiilis, kasutas oma teoses "Satyricon" rohkelt kõnekeelseid vulgarisme.

 Vulgarism ühiskonnas 
Vulgarism on olnud mure traditsioone austavatele inglastele. 1920. aastatel defineeris inglise leksikograaf Henry Wyld vulgarismi järgmiselt: "Kummalisus, mis surub ennast inglise tavakeelde ja on sellist laadi sõna, mida saab seostada vulgaarse kõnega või harimatu rääkijaga. Vulgarismi sõnad pärinevad üldiselt kas sisserännanud või madalast klassist pärit inimeste kõnekeelest. Vulgarism on peamiselt üks tavakeele väga halbadest variantidest." Moraalsed ja esteetilised väärtused sõltuvad klassi hierarhial ning on peetud usaldusväärseks. Sellise väärkasutuse pürgimus on liigitatud madala klassi märgiks Inglismaal alates 18. sajandist. Kuna lingvistiline vulgaarsus vedas alt ühiskonnaklasse, muutus selle vältimine etiketi põhiosaks. Inglismaal 19. sajandil W. H. Savage'i kirjutatud raamat "Inglise keele vulgarismid ja sündsused" ("The Vulgarisms and Improprieties of the English Language") nendib kõrgema keskklassi muret korrektsuse ja hea kasvatuse puudumise pärast. Kirjanduses on vulgarisme peamiselt kasutatud teadlikult tegelaste iseloomustamiseks või nende dialoogides ja ütlustes.

 Vaata ka 

 eufemism
 ebaviisakas žest
 barbarism

Viited

Kategooria:Keeleteadus