Peetrileht

Peetrileht (Succisa pratensis) on mitmeaastane ühekojaline taimeliik kuslapuuliste sugukonnas.

Taime rahvapärased nimetused on peetri-piibeleht, peetruse-kõhuvalurohi, jumalajalg, südamevalurohi, lilla karunupp.

 Botaanilised tunnused 
Taime kõrgus on (20) 30–60 (90) cm.

 Õis 
Peetrilehe õied on sinakad (harvem sinakaslillad, valkjad või roosakad), kaheli õiekattega. Õiekroon on liitlehine, nelja hõlmaga. Iga õie alusel on ripsmelise servaga kandeleht. Õied on koondunud tihedateks kerajateks nuttideks. Kõik õied on õisikus peaaegu samasuurused. Õisikul on üldkatis, mis koosneb kahes reas asetsevatest rohtjatest karvastest ripsmelise servaga kõrglehtedest.

 Leht 
Lehed on terve servaga, terava tipuga, kujult munajas-elliptilised kuni süstjad, pealt paljad, alumised küljed mõnikord hõredalt karvased. Lehekodariku lehed on rootsuga ja suured, vartel ilma rootsuta, vastakuti asetsevad ja oluliselt väiksemad.

 Vars 
Vars on püstine, üldjuhul natuke harunenud, alusel paljas, ülemises osas liibuvate karvadega.

 Risoom 
Risoom on lühike, tugev, tipul järsult ahenev, rohkete narmasjate juurtega, värvuselt mustjas.

 Levik 
Peetrileht on levinud peamiselt Euroopas, vähem Lääne-Siberis ja Väike-Aasias.

Eestis on peetrileht levinud üle kogu maa.

 Kasvukoht 
Peetrilehe kasvukohtadeks on peamiselt niisked päris-, soo- ja puisniidud, lodumetsad, madal- ja siirdesood ning soometsad.

 Paljunemine 
pisi|Valgeõielist peetrilehte tolmeldab meemesilane
Peetrileht paljuneb seemnetega. Rikkalikult nektarit sisaldavaid õisikuid tolmeldavad putukad. Peetrileht on hea meetaim. Taim õitseb Briti saartel juunist oktoobrini  (Eestis tavaliselt alates juulist).

 Viited 

 Välislingid 


Kategooria:Uniohakalised