Mileetose koolkond

Mileetose koolkond oli Kreeka filosoofide koolkond, kes tegutses Väike-Aasias Anatoolia läänerannikul Joonia alal asunud Mileetoses ja Efesoses 6.–5. sajandil eKr.

Eri autorite kohaselt ei eristata Joonia koolkonda Mileetose koolkonnast. Mõne autori järgi eristab kahte koolkonda filosoofide elukoht. Näiteks Thalest seostatakse Mileetose koolkonnaga, kuna ta on pärit Mileetose linnast, ning Herakleitost arvatakse olevat Joonia koolkonda, kuna tema on pärit Ephesosest. Thales, Anaximandros ja Anaximenest, keda arvatakse Mileetose koolkonda kuuluvaks, on vaadetelt sarnased. Joonia koolkonda arvatakse Herakleitost, Xenophanest, Archelaosi ja Anaxagorast, ent nende filosoofilised vaated erinevad Mileetose koolkonna liikmetest.

Mütoloogiasugemelise Joonia natuurfilosoofia ehk loodusfilosoofia raames sõnastasid nad matemaatika-, astronoomia- ja geograafiakäsitlusi, eeskätt juureldi maailma loomuse ja algupära üle.

Mileetose koolkonna liikmeid võib nimetada ka eelsokraatikuteks. Eelsokraatikute teoseid ei ole tervikuna säilinud, aga nende filosoofiaga saab tutvuda katkenditena hilisemate tsitaatide ja refereeringute kaudu. Tuntumad eelsokraatikud olid loodusfilosoofid Thales (u 624–545 eKr), Anaximandros (5. saj eKr), Anaximenes (5. saj eKr) ja atomistid Leukippos (4. saj eKr) ja Demokritos (u 460–370 eKr). Samamoodi on tuntud Zenon (u 490–430 eKr), Parmenides (u 540–480 eKr), Empedokles (u 490–430 eKr), Anaxagoras (u 500–428 eKr), Pythagoras (u 580–500 eKr).

 Teooriad 
Mileetose koolkonna filosoofe võib pidada esimesteks filosoofideks, kes keskendusid peamiselt maailma ja tema nähtuste seletamisele, kusjuures kõiki mõtlejaid näis paeluvat küsimus, millest meile antud maailm, kogu oma nähtuste keerukuses, võis tekkinud olla. Kõige levinuma kirjelduse järgi on lääne traditsioonis neli elementi: tuli, vesi, õhk ja maa. Seda ajajärku iseloomustab kosmoloogiline huvi, mida püütakse rahuldada maailma algaine ja tema algosiste avastamisega. See filosoofia on oma sisulaadilt loodusfilosoofia.

Thalesest saab alguse lääne filosoofia. Thales väitis, et kõige algprintsiip (kreeka keeles arche ehk ürgalge, mis tähendab "algus", "alus", "võim") on vesi ning kõik elu ja maailma nähtused on ühel või teisel viisil taandatavad vee omadustele.
Muuhulgas ennustas väidetavalt Thales 585 eKr aasta 28. mai päikesevarjutust.

Anaximandros lõi põhilise kosmoloogia, mis kestis järgnenud 2000 aastat kuni Kopernikuse pöördeni: Maa on kosmose keskel, Päike, Kuu ja tähed asuvad ringides selle ümber. Ta arendas evolutsiooniteooria, mille põhjal vee elemendist arenesid Päikese mõjul elusolevused, seejärel madalamatest loomadest kõrgemad ning väitis, et maailm peab pärinema mingist ainest, mis on põhilisem kui neli elementi.

Anaximenes väitis aga jällegi, et algelement on õhk või udu.

Ühegi puhul neist mõtlejaist pole niivõrd oluline mitte teooria ise, vaid nende üldine lähenemisviis. Kuigi pidasid egiptlased ja babüloonlased vett algelemendiks, seletasid nad neid usu läbi. Mileeslased seevastu pakkusid maailma algete küsimusele vastuseid mõtlemise abil põhjendades ega piirdunud üleloomulike seletustega.

Joonia koolkonna esindajaile näis, et kõik peab olema tekkinud ühest ja samast algelemendist. Enamik kosmolooge arvas, et kuigi aine võib muutuda ühest vormist teise jääb ta oma põhiolemuselt samaks, kuigi nad ei nõustu, mis see ühine osa on.

Mileetose koolkonna filosoofilistes vaadetes sisaldub veel mütoloogia elemente.

 Vaata ka 
 Antiikfilosoofia
 Filosoofia mõisteid
 Filosoofiliste teoste loend
 Filosoofia valdkonnad
 Joonia koolkond
 Philosophia
 Ürgalge

Viited

Kirjandus
 R. Laurenti. Introduzione a Talete Anassimandro Anassimene, Roma-Bari 1971, 2. trükk 1986.

Kategooria:Vanakreeka filosoofia