Lilly Walther

Lilly (Caroline Auguste Bertha) Walther (Valter) (11. juuli 1866 Kaiu – 8. september 1946 Tšernuška, Molotovi oblast, Vene NFSV) oli baltisaksa tarbe- ja maalikunstnik ning restauraator.

Harjumaal sündinud Lilly Walther õppis Pärnu linna kõrgemas tütarlastekoolis ja Peterburis Stieglitzi kunstikoolis. Ta täiendas end aastatel 1896–1897 Prantsusmaal Sèvresi portselanivabrikus ja 1903. aastast Tallinnas Ants Laikmaa joonistuskursustel. 

Walther juhatas aastatel 1899–1907 oma ateljeestuudiot ja osales 1904. aastal tarbekunstiateljee asutamises. Aastatel 1908–1912 tegutses ta vaheldumisi Berliinis, Worpswede kunstnike koloonias, Weimari kunstikoolis ja Pariisis.  

Naasis 1912. aastal Tallinna, elas esimese maailmasõja ajal Krimmis, 1922. aastast taas Tallinnas, töötas 1925. aastast restauraatorina, 1940. aastail Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis.  

Aastatel 1932–1936 oli ta EKKKÜ ja 1936. aastast EAKKK liige. 

Lilly Walther on loonud lille- ja maastikupilte, natüürmorte ja portreid (nii õlimaale kui ka akvarelle). Kunstniku karakteritabamisoskus avaldus eelkõige lapsi kujutavates joonistustes ning eesti taluinimeste portreedes. Ta viljeles ka keraamikat ning naha- ja tekstiilikunsti, osales 1905. aastal Tallinnas Kluge & Ströhmi raamatukaupluse kunstisalongi kujundamises. Walther oli esimesi Eesti maalirestauraatoreid, ta kasutas M. Doeneri maaliennistustehnoloogiat (vaha-vaigu meetod). Ta korrastas 1934. aastal Mustpeade Vennaskonna maalikogu, ennistas 1940–1941 Niguliste kiriku Antoniuse altari ning pärast Tartu pommitamist 1943. aastal Tartu Kunstimuuseumi maale. 

Ta oli maalikunstnik Carl Sigismund Waltheri lapselaps.

 Elukäik 
vasakul|pisi|Lilly Waltheri vanaisa Carl Sigismund Walther 
Caroline Auguste Bertha Walther, kunstnikunimega Lilly Walther, sündis 1866. aastal Kaiu mõisas Kuimetsa vallas Juuru kihelkonnas.Tallinna Rahvusarhiiv, ERA.50.12.2588: Eesti kultuuritegelaste pensionikassa nr 619: Caroline Walther. Waltherite suguvõsa oli baltisaksa päritolu. Lilly vanaisa Carl Sigismund Walther (1783, Dresden – 1866, Kaiu) oli Saksamaalt pärit kunstnik, kes kutsuti Eestisse 1809. aastal koduõpetajaks ning jäi siia pidama. Ta abiellus 1812. aastal bürgermeistri tütre Juliane Elisabeth von Dehniga (1791, Tallinn – 1832, Tallinn).Mai Levin. Carl Sigismund Walther. – Eesti kunsti ajalugu 3. Köide (1770–1840). Tallinn: Eesti Kunstiakadeemia, 2017 

Lilly Walther sündis mõisavalitseja peres. Isa Johann Theodor Sigismund Walther (1826, Tallinn – 1907) oli agronoom, kes abiellusTKM arhiiv, TKM TA 3:4/1: Theodor Walther´i ja Amalie Frey laulatuskutse, kaardid kihla- ja surmateadetega, matuselehed, kalender L. Waltheri sugulaste sünni- ja surmadaatumitega. 1858–1943 1858. aasta 30. detsembril Amalie Vilhelmine Freyga (1834, Jõõpre – 1897, Pärnu). Hiljem elasid vanemad Peterburi kubermangus Veino mõisas (praeguse Slantsõ linna lähedal) ning seejärel Oudova lähistel Zaudoba mõisas. Peres kasvas üheksa last, kellest lisaks Lillyle tegelesid kunstiga veel Hans, Heinrich ja Marie. Harjumaal sündinud Lilly Walther õppis aastatel 1879–1883 Pärnu linna kõrgemas tütarlastekoolis.Virve Hinnov. Lilly Waltherist seoses tema mälestusnäitusega. – Postimees, 22. jaanuar 1992 Teadmata põhjustel lõpetas ta kooli alles 1888. aastal eksternina.V. Erm, L. Anupõld, Walther (Valter), Lilly. – Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon (EKABL). Toim M-I. Eller. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. 

 Haridus 
Aastatel 1888–1895 õppis ta vabakuulajana teadaolevalt esimese Eestist pärit naiskunstnikuna parun Stieglitzi Tehnilise Joonistamise Keskõppeasutuses ehk Stieglitzi Kunsttööstuskoolis Peterburis. Stieglitzi kooli pääseda ei olnud kerge, tavaliselt oli soovijaid kolm-neli korda rohkem kui kohti. Tema erialaks sai seal portselanimaal.N. Ambos, Biograafia. – Lilly Walther. Toim Nele Ambos. Tartu: Tartu Kunstimuuseum, 2022. Stieglitzi Kunsttööstuskoolis oli parimatel lõpetajatel võimalus osa võtta konkurssidest, kus edukamatele määrati välisstipendium. Lilly Waltheril õnnestus tänu Messmacheri stipendiumile täiendada ennast aastatel 1896–1897 portselanimaali alal Prantsusmaal Pariisi lähedal Sèvresi portselanitehasesI. Ojalo, Lilly Walther. – Sirp ja Vasar 08. VI 1966. (Manufacture nationale de Sèvres), mis on tänini Euroopa hinnatumaid portselanivabrikuid. Samal perioodil külastas Lilly Walther praktika kõrvalt ka Pariisi ning Saksamaal Dresdenit ja Münchenit. Ringi reisides võttis ta osa ka kohalikest kunstiklassidest ja ateljeetundidest.K. Stahl, Inimene Lilly Waltheri loomingus. – Lilly Walther. Toim Nele Ambos. Tartu, Tartu Kunstimuuseum, 2022.

Eestisse naasnult jätkas Lilly Walther aastatel 1898–1907 tööd tarbekunstnikuna ning joonistamise ja maalimise eraõpetajana. Tal õnnestus saada ateljee Tallinnas aadressil Lühike jalg 9 (tänapäeval Neitsitorn). Lilly Walther jätkas portselanimaalimist, kuid kuna Tallinnas portselanimaalijale vajalik tööstuslik baas puudus, asus katsetama ka teiste tarbekunsti aladega.vasakul|pisi|"Portselanmaali kavand" (u 1896)
pisi|"Manulla" (1903)
1903. aastal täiendas Lilly Walther ennast Ants Laikmaa (1866–1942) kahekuulisel kunstikursusel ning 1904. aastal kursusest välja kasvanud Laikmaa ateljeekoolis. Tegemist oli Eesti esimese kunstikooliga, kus muu hulgas toimusid Eesti esimesed aktijoonistamise klassid.M. Lumiste, Ants Laikmaa pedagoogilisest tegevusest. – Kunst nr 1, 1966.

 Tarbekunsti Ateljee 
1904. aastal asutas Lilly Walther koos kohalike baltisaksa naiskunstnike Anna Elisabeth von Maydelli (1861–1944), Marie Magdalena (Magda) Lutheri (1872–1947) ja Bertha Helena Ebba Weissiga (1869–1947) Tarbekunsti Ateljee, mis tegutses algul Lilly Waltheri ateljees. Kunstnike eesmärk oli arendada seal kodumaist kunstkäsitööd, pakkudes nii originaalkavandeid eri tarbekunstitehnikates kui ka järelevalvet käsitöömeistrite teostusele. Tarbekunsti Ateljee tegevus algas hoogsalt ja laiaulatuslikult. Kavandeid võis tellida peaaegu kõigile tarbekunstialadel nagu klaasikunst, nahaplastika, tikkimine, raamatugraafika, eksliibrised, plakatid, keraamika, puu- ja sepatöö jms. Lisaks korraldasid nad ise näitusi ning osalesid teiste korraldatud näitustel. Tarbekunsti Ateljee tegutses ligi kümme aastat, kuni 1914. aastani,R. Loodus, Kunstielu Eesti linnades 1900–1918. Tallinn: ETA Ajaloo Instituut, 1994. ent Lilly Waltheri roll jäi seal pigem napiks. 

1905. aastal kujundati osa Kluge & Ströhmi raamatukaupluse ruume ümber kunstisalongiks. Peamiselt kõrgetasemelise välismaa kunsti eksponeerimispaigaks kujuneva salongi avamises osales ka Lilly Walther koos Anna Maydelliga. 

1906. aastal korraldas Lilly Walther Lühikeses jalas oma esimese isikunäituse. Väljapanek oli mitmekesine, sisaldades akvarelle, õlimaale, keraamikat, nahatöid, maalitud portselannõusid, maale ning aplikatsioonitehnikas teoseid.TKM TA 1:2/1762: Lilly Waltheri (1866–1946) mälestusnäitus. 20. dets. 1991 – 16. märts 1992.

 Reisid Euroopas 
Keskikka jõudnuna võttis Lilly Walther aastatel 1907–1912 ette viieaastase enesetäiendusreisi Prantsusmaale ja Saksamaale, arendades ennast nii tarbe- kui ka maalikunsti vallas. 1907. aastal oli esimene peatus Berliinis tuntud keraamiku prof. Theo Schmuz-Baudissi (1859–1942) ateljees ning hiljem vanas ajaloolises Bürgeli keraamikatehases Jena lähedal. Edasi liikus ta 1908. aastal Weimarisse, kus võttis 1910. aastani kursusi Weimari Suurhertsogi Saksi Kunstikoolis. Õpetajateks olid Saksa maalikunstnik prof. Fritz Mackensen (1866–1953) ning saksa päritoluga Ameerika maalikunstnik Gari Melchers (1860–1932). 1908. aastal võttis Walther osa ka Worpswede maalijaterühma tegevusest F. Mackenseni rajatud kunstnikekoloonias Bremeni lähedal. 1910. aasta lõpus suundus Walther Prantsusmaale Pariisi, kus ta töötas iseseisvalt kaks aastat.K. Kivimaa, Lilly Waltheri kunstirännakutest 20. sajandil. – Lilly Walther. Toim Nele Ambos. Tartu: Tartu Kunstimuuseum, 2022 

Aastatel 1912–1916 tegutses kunstnik maalikunstniku ja eraõpetajana taas Eestis. Tarbekunsti, keraamika ning portselanimaaliga ta enam ei tegelenud, vaid pühendus akvarellile ja õlimaalile, luues maastiku- ja lillemaale. 1912. aastal korraldas ta isikunäituse Tallinnas Kanuti Gildi saalis (05.12.–20.12.1912). Näitus koosnes peamiselt lillemaalidest ja visanditest, kuid väljas olid ka mõned Bürgelis loodud talunõud.A. B, Lilly Walther Ausstellung (Canuti Gilde). – RZ, 8. XII 1912 vasakul|pisi|"Krimmi vaade" (1918)
pisi|"Kipsakantus" (1888)1917. aastal sõitis Lilly Walther sõja eest Krimmi, kus elasid ta õed Julie ja Alma ning vend Roman. Ta elatas end Krimmis joonistamistundide andmisega, kuid sai ka Lõuna-Krimmi kunstnike ühenduse (vene keeles Товарищество художников южного Крыма) liikmeks ning osales kunstinäitustel Jaltas.

 Tagasi Tallinnas 
1922. aastast elas ta taas Tallinnas. Kunstnik õpetas ja maalis vähehaaval edasi, kuid näitustel esines pigem vanemate teostega. Üks põhjuseid, miks maalimine tagaplaanile jäi, oli Waltheri 1925. aastal alanud töö maalide restauraatorina. Tema suurim panus oli Mustpeade vennaskonnale kuulunud Rootsi kuningate ja teiste valitsejate portreede korrastamine, Niguliste kirikus asuva kuue epitaafi ja Püha Antoniuse altari restaureerimine ning töötamine Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis. Ta võttis Eestis esimeste seas kasutusele Doerneri vaha-vaigumeetodi, mis oli 20. sajandil levinud restaureerimispraktika.N. Ambos, Kunstnik-restauraator Lilly Walther. – Lilly Walther. Toim Nele Ambos. Tartu: Tartu Kunstimuuseum, 2022. 

Aastatel 1939–1941 toimus Eesti, Läti ja Leedu baltisakslaste ümberasustamine (saksa keeles Umsiedlung), mille käigus asusid aastasadu Eestis elanud baltisakslaste järeltulijad Saksamaale. Lilly Walther, kellele kutse samuti kehtis, ei järgnenud sellele, kuna pidas Eestit oma kodumaaks. Ta olevat irooniliselt küsinud: "Mis õnne mul sealt [Saksamaalt] oodata on?"V. Erm, 100 aastat Lilly Waltheri sünnist. – Edasi 12. VI 1966. 

Eestisse jäämisega osutas Walther Eesti restaureerimis- ja kunstiloole hindamatu teene. Oma viimastel sõjaaegsetel Eestis elatud aastatel aitas ta päästa palju hindamatut kultuuripärandit.

Nõukogude võim saatis 80-aastase Waltheri 15. augustil 1945 sakslaste küüditamise käigus Molotovi oblastisse Tšernuška külla. Olles elanud Siberis veidi üle aasta, suri Lilly Caroline Auguste Bertha Walther seal 1946. aasta 8. septembril.

 Isiklikku 
vasakul|pisi|"Stella von Bremen" (1915)
Lilly Waltheri kunstnikuteel oli eriti ta välismaal viibimise ajal moraalseks ja majanduslikuks toeks kunstihuviline aadlidaam Stella Marie Elisabeth Ernestine von Bremen (1862–?). Walther kohtus paruniprouaga 1905. aastal. Lilly Walther oli alati oodatud Bremenite perekonna residentsi Avanduse mõisa Simuna kihelkonnas ning Harjumaal Keila kihelkonnas asuvasse Solitude'i suvemõisa, kus kunstnikul oli võimalus maalida ning vajadusel ka pikemalt peatuda.

Ta küll ei abiellunud ega saanud lapsi, kuid oli oma sugulaste peredele alati kättesaadav ning soe Tante Lilly. Lilly Walther pidas oma sugulastest väga lugu ning suhted nendega ei katkenud ka tema pikkadel rännakutel.

 Looming 

 Näitused 
 Isikunäitused 
1906. aastal Lilly Waltheri esimene isikunäitus, mille ta korraldas omaenda ateljees (arvatavasti Lühikeses jalas). Väljapanek oli mitmekesine, sisaldades akvarelle, õlimaale, keraamikat, nahatöid, portselanimaale ning aplikatsioonitehnikas teoseid.
1912. aastal (5.12–20.12) Tallinna Kanuti Gildi saalis. Naasnud Eestisse ning jätkanud tegevust maalikunstniku ja eraõpetajana, korraldas Walther teise isikunäituse Eestis. Peamiselt olid eksponeeritud lillemaalid ja visandid. Näituse arvustuses nenditi, et vaatamata rohketele reisidele on Lilly Walther jäänud lillesõbraks ja tema tugevuseks on rohkem kui kunagi varem lillemaal.
1966. aasta juunis Tallinna Kunstisalongi vaateaknal. Lilly Waltheri 100. sünniaastapäeva puhul korraldati Tallinna Kunstisalongi vaateaknal väike mälestusnäitus tema pärandist. 
1992. aastal (20.12–16.03) korraldati Tartu Riikliku Kunstimuuseumi I korrusel Lilly Waltheri 125. sünniaastapäeva puhul tema loomingu näitus. Eksponeeriti akvarelle, õlimaale, joonistusi ja etüüde portselanimaalidele. Vitriinides võis leida Waltheri isiklikke kirju, fotosid, postkaarte ning väiksemaid joonistusi, akvarelli- ja õlietüüde. Lisaks olid eksponeeritud kolm tema korrastatud maali Tartu Kunstimuuseumi kogust.
2022. aastal (23.02–29.05) toimus Tartu Kunstimuuseumi III korrusel muuseumis asuva Lilly Waltheri pärandi näitus.

 Valik grupinäitusi 
1897 kunstinäitus Rakveres
1898 Provintsiaalmuuseumi 2. näitus Kanuti Gildi ruumides
1900 Provintsiaalmuuseumi kunsti ja tarbekunsti näitus Börsisaalis
1900 J. Steinfelsi kunstikaupluse jõulunäitus Tallinnas
1900 kunstinäitus Pärnus
1903 Laikmaa ateljeekooli 1. näitus Provintsiaalmuuseumis
1904 Tarbekunsti Ateljee 1. näitus Tallinnas Lühike jalg 9
1909 Balti maalikunstnike ja kujurite näitus Pärnu Saksa Seltsimajas
1911 Baltisaksa kunstnike maalinäitus Kluge & Strühmi kunstisalongis
1912 Balti Kunstnike Liidu maalide ja etüüdide näitus Provintsiaalmuuseumis
1917–1919 Kunstnikutöö Krimmi lõunarannikul ning esinemine kohalikel kunstinäitustel
1925 Eesti kunsti 2. Ülevaatenäitus Tallinnas Kadrioru lossis
1925 kunsti ja tarbekunsti jõulunäitus Tallinnas Lai tänav 19
1926 Graafika ja tarbekunsti kevadnäitus Eveline von Kurselli kunstisalongis
1927 EKKKÜ 6. kunstinäitus Harjumäe paviljonis Tallinnas
1927 rändav saksa kultuuri kunstinäitus
1929 Erna Kreichmanni ja tema sõpruskonna maalinäitus Börsihoones
1930 EKKKÜ 10. kunstinäitus KKSKV ruumides Tallinnas 
1930 KKSKV suvine kunstinäitus Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis 
1931 Soome kunstnike grupinäitus Taidehallis Helsingis
1932 EKKKÜ 10. tegevusaasta juubelinäitus Tallinna Börsisaalis 
1932 kunstinäitus Rakveres
1936 EAKKK kunstinäitus Narvas Harmonie ruumides
1939 Eesti naiskunstnike näitus Tallinna Kunstihoones
1940 EKKKÜ 23. kunstinäitus Tallinna Kunstihoones
1940 EKKKÜ suvine kunstinäitus Tallinna Kunstihoones
1942 kunsti müüginäitus „Eesti maa ja linn“ Tallinna Kunstihoones

 Viited 

 Kirjandus 
 A. B. Lilly Walther Ausstellung (Canuti Gilde). – Revaler Zeitung, 8. detsember 1912
Julius Genss, Eesti kunstimaterjale III. Kunstnike leksikon V–Ü. Tallinn: ENSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu, 1949
 V. Erm, 100 aastat Lilly Waltheri sünnist. – Edasi, 12. juuni 1966
 I. Ojalo, Lilly Walther. – Sirp ja Vasar, 8. juuli 1966
 Kroonika: Lilly-Caroline-Auguste-Bertha Walther. – Renovatum, anno 1991, pagineerimata
Virve Hinnov. Lilly Waltherist seoses tema mälestusnäitusega. – Postimees, 22. jaanuar 1992
Voldemar Erm, Leila Anupõld. "Walther, Valter, Lilly (õieti Caroline Auguste Bertha), maalikunstnik ja restauraator". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 570
 Lilly Walther. Toim Nele Ambos. Tartu: Tartu Kunstimuuseum, 2022

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Kategooria:Eesti maalikunstnikud
Kategooria:Baltisaksa kunstnikud
Kategooria:Stieglitzi kunstikooli vilistlased
Kategooria:Eesti represseeritud isikud
Kategooria:Sündinud 1866
Kategooria:Surnud 1946