Liepmuiža kihelkond

Liepmuiža kihelkond (ka Liepkalne kihelkond; saksa keeles Kirchspiel Linden, läti keeles Liepmuižas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.

Kihelkond on kujunenud Baltava piiskopilinnuse juurde. Aastal 1625 eraldati sellest Devēne alad, mis liideti Bērzaunega. Aastal 1697 eraldati Liepmuiža-Vestiena kihelkond Ērgļi-Ogre kihelkonnast iseseisvaks kihelkonnaks. Aastal 1680 eraldati sellest Liepmuiža kihelkond, sinna püstitati siis ka puukirik. Sealsed maad olid  hõredalt asustatud. Nii lubas Katariina II 1766. aastal sinna asuda saksa kolonistidel. Kokku asus Saksamaalt sinna elama 321 inimest. Sealsetel kolonistidel olid eriõigused: nad olid vabad inimesed, neil oli õigus pidada saksakeelset kooli, kasutada oma keelt ja õigus omavalitsusele, ka puudus neil sõjaväekohuslus. Kohalikult mõisnikult rentisid nad kõrtsi ja veskit.Materialien zur Geschichte und Statistik des Kirchen- und Schulwesens der evang.-Luther Gemeinden in Rußland : Ges. u. hrsg. von E.H. Busch. Mit 2 Kart. in Farbendruck, E.H Busch lk 538-539.

1773. aastal ühendati Liepmuiža ja Vestiena kihelkonnad, Liepmuiža-Vestiena kihelkonnaks.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Liepmuiža kihelkonnas üks kihelkonnakool, kus oli 10 õpilast.Materialien zur Geschichte und Statistik des Kirchen- und Schulwesens der evang.-Luther Gemeinden in Rußland : Ges. u. hrsg. von E.H. Busch. Mit 2 Kart. in Farbendruck, E.H Busch lk 537.

Liepmuiža kihelkonna mõisad
Irši (Hirschenhof) riigimõis
Lanstupe (Lambsdorfshof) rüütlimõis, hiljem Ozoli kõrvalmõis
Liepkalne (Pastorat-Linden-Festen) kirikumõis
Ozoli (Ohselshof) rüütlimõis

Kategooria:Läti kihelkonnad