Álmos

Álmos, ka Almos või Almus (u 820 – u 895) oli madjarite hõimuliidu esimene juht alates umbes 850. aastast. Pole kindlalt teada, kas ta oli ungarlaste püha valitseja (kende) või nende sõjaline juht (gyula). Nähtavasti tunnustas ta oma valitsemise esimesel kümnendil kasaaride kagaani süseräänsust, kuid ungarlased tegutsesid kasaaridest sõltumatult umbes 860. aastast. 14. sajandist pärinev illustreeritud kroonika "Chronicon Pictum" jutustab, et Álmos tapeti Transilvaanias Pannoonia madaliku hõivamise alguses 895. aasta paiku.

Põlvnemine

Kroonika "Gesta Hungarorum" tundmatu autor Anonymus, kes kirjutas oma "ajaloolise romaani"  1200. või 1210. aasta paiku, väidab, et Álmos põlvnes hunnide Attila "liinist". 13. sajandi lõpus tegutsenud kroonik Kézai Simon kirjutas, et Álmos "oli Turuli sugulane". Ta kirjutas ka hunnide Attila lipust, mis kandis "kujutist linnust, keda ungarlased kutsuvad nimega turul"; lindu samastatakse kas jahipistriku või kulliga. Álmose sünni kohta käivas legendis, mille on talletanud nii "Gesta Hungarorum" kui ka "Chronicon Pictum", on linnul mängida oluline roll. Selle legendi järgi nägi Álmosi ema, kes juba last kandis, unes "kulliga sarnanenud" röövlindu, kes ta viljastas. Ajaloolased Gyula Kristó ja Victor Spinei on kirjutanud, et see lugu, milles on lähedasi analoogiaid turgi folklooriga, jutustas algselt Álmosi pere põlvnemisest tootemisarnasest esivanemast.

Kroonika "Gesta Hungarorum" andmetel sünnitas Álmosi Emese vürst Eunedubeliani tütar. Ent Kristó on kirjutanud, et tema nimi, mis sisaldab vana ungarikeelset ema tähistavat sõna (em), võis olla kroonik Anonymuse väljamõeldis. Samamoodi on ebakindel ka Álmosi isa nimi, kuna Ungari kroonikad on talletanud selle kahes versioonis. Anonymuse järgi oli tema nimi Ügyek, kuid 14. sajandist pärinev illustreeritud kroonika väidab, et Álmosi isa Előd oli hoopis Ügyeki poeg. Kristó väidab, et mõlemad nimed võivad olla kroonikute poolt välja mõeldud, kuna nimi Ügyek tuleneb muistsest ungarikeelsest sõnast ügy ("püha") ja nimi Előd viitab lihtsalt mõnele esivanemale. Anonymus kirjutas, et Ügyek abiellus Emesega 819. aastal. Kui see kuupäev peaks olema õige, sündis Álmos aasta 820 paiku.

Kuigi Anonymus seostab nime Álmos ungarikeelse sõnaga álom ("unenägu"), väidavad paljud ajaloolased, sealhulgas András Róna-Tas ja Victor Spinei, et ta nimi on hoopis turgi päritolu. Kui see viimane teooria on õige, tähendab see "ostetu". Álmosi pere võis olla ka turgi taustaga, kuid Victor Spinei järgi ei peegelda nime etümoloogia alati selle kandja rahvust.

Valitsemine
Allika "Gesta Hungarorum" järgi valiti Álmos seitsme madjari hõimu pealike poolt vabalt nende "valitsejaks ja isandaks". Anonymus lisab veel, et Álmosi valitsejaks valimise kinnitamiseks andsid seitse pealikku "vande, mida nad paganlike kommete järgi kinnitasid endi ühte kaussi valatud verega". Anonymus väidab ka, et nad võtsid kasutusele valitsuse peamised põhimõtted, sealhulgas Álmosi järeltulijate pärilik õigus tema positsioonile ja tema valija järeltulija õigus kohale vürsti nõukogus. Ajaloolase Pál Engeli järgi esitlesid Ungari ajaloolased seda teadaannet "verelepingust" (vérszerződés), mis pigem peegeldab selle autori poliitilist filosoofiat kui tegelikke sündmusi, aastani 1945 "sageli kui kaasaegse parlamentaarse mõtlemise esimest ilmingut Euroopas".

Nendele teadetele selgelt vastanduvas 950. aasta tekstis kirjutas Bütsantsi keiser Konstantinos VII Porphyrogennetos, et Álmosi asemel oli ungarlaste hõimude esimene kõrgeim juht hoopis tema poeg Árpád ja et tema valimise algatas kasaaride kagaan. Keiser väidab, et pärast seda, kui petšeneegid olid sundinud madjarid Kasaari kaganaadi lähedal asunud elupaikadest lahkuma ja uuele alale elama asuma (Etelköz), saatis kagaan hõimude juhtide (voivodes) juurde saadiku. Kagaan plaanis pealike hulgast määrata madjarite hõime juhtima ja kagaani huve kaitsma Levedi. Levedi aga keeldus pakkumisest ja soovitas sellele kohale kas Álmosi või tema poega Árpádi. Kagaan võttis Levedi pakkumise vastu ja tema initsiatiivil valisid madjarid oma esimese vürsti, eelistades Árpádi tema isale.

Gyula Kristó ja paljud teised ajaloolased on Porphyrogennetose andmed Álmosi kõrvale jätmise kohta ümber lükanud, väites, et Álmosi sünniga seotud legend Turulist tõendab tema rolli oma dünastia esiisana. Samad ajaloolased on öelnud, et keisri seletus põhineb Árpádi järeltulija Termacsu teadaannetel ja viimane rõhutas selle teadaandega Árpádi valimise kohta seda, et vaid Árpádist põlvnevad isikud olid sobivad ungarlasi juhtima (teised Álmosi lapsed jäeti kõrvale). András Róna-Tasi järgi säilitas keiser Konstantinos Porphyrogennetos oma töös aga mälestuse gyula Álmosi poolt kende Levedi vastu korraldatud riigipöördest: Álmos korraldas oma poja Árpádi valimise oma konkurendi asemel püha valitseja rolli (nii sai tema pere enda kätte mõlemad valitsejate kohad). 9. sajandi lõpu Araabia teadlane al-Jayhani, kelle tööd on osaliselt säilinud Ibn Rusta ja teiste muslimitest ajaloolaste raamatutes, mainib nende kahe kõrge tiitli olemasolu ungarlaste seas. Tema kirjelduse järgi oli kende ungarlaste püha valitseja ja gyula nende sõjaline juht. Ajaloolased aga väitlevad siiani selle üle, kumba neist kahest tiitlist Álmos ise kandis.

Kristó väidab, et Álmos seisis madjarite hõimuliidu eesotsas alates ligikaudu aastast 850. Porphyrogennetose jutustuse järgi oli ta algselt nõustunud kagaani süseräänsusega, kuid tema juhitud ungarlased saavutasid oma sõltumatuse kasaaridest nähtavasti 860. aasta paiku: alates sellest ajast on jäädvustatud nende rüüsteretki Kesk-Euroopasse. Frankide kroonika "Annales Bertiniani" mainib nende sissetungi Ludwig Sakslase kuningriiki 862. aastal. 860. või 870. aastatel liitus madjaritega ka kolm Kasaari kaganaadist lahku löönud hõimu, kelle kohta Porphyrogennetos kasutas nime Kabaroi. Spinei järgi säilitas mälestuse nende saabumisest Anonymus, kes mainib "seitset kumaani vürsti", kes Kiievis end "vürst Álmosile allutasid".

Anonymus kirjutab ungarlaste ja Kiievi-Vene riigi vahel peetud sõjast, mille võitsid Álmosi juhitud ungarlased. Seoses 882. aastal aset leidnud Kiievi vallutamisega Novgorodi Olegi poolt mainib Nestori kroonika linnas asunud "Ungari mäge". Sama kroonika mainib ka samal mäel seisnud "Ol'ma kindlust" (Олъминъ дворъ). Georgi Vernadski väitis, et kindlus oli saanud nime Álmosi järgi, kuid see teooria ei ole ajaloolaste poolt laialdast tunnustust leidnud.

Surm

pisi|Pannoonia madaliku hõivamine ungarlaste poolt
Naabervõimud palkasid Ponto-Kaspia stepi kõige läänepoolsemas osas elanud ungarlasi aeg-ajalt oma sõdadesse sekkuma. Näiteks tungisid nad koos Frangi keisri Arnulfiga 892. aastal Suur-Määri riiki. Madjarite sekkumine Esimese Bulgaaria tsaaririigi ja Bütsantsi vahelisse konflikti tõi kaasa bulgaaride ja petšeneegide vastusissetungi. Ungarlased olid seejärel 895. aasta paiku sunnitud stepid maha jätma ja uue kodumaa otsingul Karpaadid ületama.

Allika "Gesta Hungarorum" järgi tungisid ungarlased Pannoonia madalikule Álmose juhtimisel. Pärast seda, kui Álmos oli määranud oma poja Árpádi Užgorodis (ungari keeles Ungvár) madjarite hõimuliidu "juhiks ja isandaks", Anonymus teda enam ei maini.

Nende andmetega läheb aga vastuollu "illustreeritud kroonika" sissekanne, mille järgi Álmos "ei saanud Pannooniasse asuda, kuna ta oli Erdelw'is tapetud" (Erdelw tähistab Transilvaaniat). Ajaloolane Kristó kirjutab, et kroonika talletas mälestuse Álmosi ohverdamisest seetõttu, et tema rahvas sai petšegeenidelt hävitava kaotuse. Kui see on õige, siis tõestab Álmosi rituaalne tapmine seda, et ta oli hõimuliidu püha juht. Teisalt lükkab Róna-Tas selle ümber ja kirjutab, et kui kroonika jutt on üldse usaldatav, siis langes Álmos ta enda poja poolt sooritatud või algatatud poliitilise mõrva ohvriks. Victor Spinei, kes eelistab kroonikas "Gesta Hungarorum" olevat teadet illustreeritud kroonikale, väidab, et Álmosi ikkagi ei tapetud Transilvaanias, kuna Anonymus kirjutab, et madjarid läksid Pannoonia madalikule tungides sellest piirkonnast mööda.

Perekond
Álmosi naise nime ei ole kirjas üheski allikas. Anonymuse järgi oli tegemist "teatud kõige õilsama vürsti tütrega". Ainus Álmosi laps, kelle nimi on teada, on tema järel valitsejaks saanud poeg Árpád. 

Álmosi lähimad sugulased olid järgmised:

</table>

Vaata ka
Árpádi dünastia
Jumal-kuningas

Viited
{{viited|allikad=
Anonymus. "Gesta Hungarorum" (ptk. 5). p. 17.
Simon of Kéza: The Deeds of the Hungarians (ptk. 2.27). p. 81.
Simon of Kéza: The Deeds of the Hungarians (ptk. 1.10). p. 43.
Chronicon Pictum (ptk. 25). p. 98.
Anonymus. "Gesta Hungarorum" (ptk. 3). pp. 12–13.
Anonymus. "Gesta Hungarorum" (ptk. 3). pp. 13–15.
Constantine Porphyrogenitus: De Administrando Imperio (ptk. 38). p. 171.
Konstantinos Porphyrogennetos. "De Administrando Imperio" (ptk. 38). p. 173.
Konstantinos Porphyrogennetos. "De Administrando Imperio" (ptk. 40). p. 175.
Anonymus. "Gesta Hungarorum" (ptk. 10). p. 29.
Nestori kroonika. Aastad 880–882. Lk 61.
<ref name="x4Qw2">Anonymus. "The Deeds of the Hungarians (ptk. 13). p. 37.</ref>
Chronicon Pictum (ptk. 28). p. 98.
Anonymus. "Gesta Hungarorum", märkus 9, lk 15.
Anonymus. "Gesta Hungarorum" (ptk 4), p. 15.
}}

 Bibliograafia 
 Peamised allikadAnonymus, Notary of King Béla: The Deeds of the Hungarians (Edited, Translated and Annotated by Martyn Rady and László Veszprémy) (2010). In: Rady, Martyn; Veszprémy, László; Bak, János M. (2010); Anonymus and Master Roger; CEU Press; ISBN 978-963-9776-95-1.Constantine Porphyrogenitus: De Administrando Imperio (Greek text edited by Gyula Moravcsik, English translation by Romillyi J. H. Jenkins) (1967). Dumbarton Oaks Center for Byzantine Studies. ISBN 0-88402-021-5.Simon of Kéza: The Deeds of the Hungarians (Edited and translated by László Veszprémy and Frank Schaer with a study by Jenő Szűcs) (1999). CEU Press. ISBN 963-9116-31-9.

 Teisejärgulised allikad

KirjandusThe Hungarian Illuminated Chronicle: Chronica de Gestis Hungarorum (Edited by Dezső Dercsényi) (1970). Corvina, Taplinger Publishing. ISBN 0-8008-4015-1.The Russian Primary Chronicle: Laurentian Text'' (Translated and edited by Samuel Hazzard Cross and Olgerd P. Sherbowitz-Wetzor) (1953). Medieval Academy of America. ISBN 978-0-915651-32-0.

Välislingid
 Marek, Miroslav. Arpad. Genealogy.EU.

Kategooria:Ungari monarhid
Kategooria:Ungari ajalugu