Viktor Niitsoo

Viktor Niitsoo (sündinud 12. märtsil 1952 KuressaaresValitud ja valitsenud: Eesti parlamentaarsete ja muude esinduskogude ning valitsuste isikkoosseis aastail 1917-1999/ koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999) on Eesti vabadusvõitleja, poliitik, riigiametnik ja ajaloolane.

Haridus
Ta lõpetas aastal 1967 Kingissepa 8-klassilise kooli, aastal 1971 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi arhitektuuri erialal, aastal 1995 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloolasena, aastal 1998 sai ta Tartu Ülikoolist ajaloomagistri kraadi.

Tööalane tegevus
Aastail 1972–1976 töötas ta vanemtehniku ja insenerina Kommunaalprojekti Kingissepa grupis ja 1976–1980 vanemtehnikuna KRPI Tartu osakonnas, 1984–1987 töötas katlaoperaatorina Tartu Keskkatlamajas ja Ropka Katlamajas, 1987–1990 eelarvestajana Maaehitusprojekti Tartu grupis, 2000–2009 siseaudiitori ja siseauditi osakonna juhatajana (alates 2003) Kodakondsus- ja Migratsiooniametis, 2009–2012 siseaudiitori ja sisekontrolli juhtiveksperdina Siseministeeriumi Infotehnoloogia ja Arenduskeskuses (SMIT).  

Ühiskondlik tegevus
Saaremaa Rahvateatri näitleja aastail 1973–1976. 1977. aastal ühines ta rahvusliku vastupanuliikumisega. Tegi kaastööd omakirjastuslikele väljaannetele, osales võimudepoolsete inimõiguste rikkumiste väljaselgitamisel ja avalikustamisel ning keelatud kirjanduse paljundamisel ja levitamisel. Kirjutas alla kollektiivsele protestikirjadele, nagu protest akadeemik Andrei Sahharovi tagakiusamise puhul (3. veebruaril 1980), telegramm Poola sõltumatu ametiühingukoondis Solidaarsus esimehele Lech Wałęsale (11.09.1980), eestlaste ja leedulaste avalik läkitus NSV Liidu ja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumitele ning Rahvusvahelisele organisatsioonile Amnesty International, milles nõuti vangistatud Mart Nikluse ja kõigi poliitvangide vabastamist (27. juuni 1980), avalik kiri ÜRO peasekretärile ja tuumarelvi omavate riikide valitsustele (24.07.1984). Aastatel 1978–1980 oli ta põrandaaluse kroonika "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis" kogude 2–9 toimetaja.  

1979. a juunis tehti talle KGB poolt NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi 25. detsembri 1972. a määruse (salajane) ametlik hoiatus nõukogudevastase tegevuse jätkamise eest süüdistatuna kaastöös omakirjastuslikule ajalehele Poolpäevaleht. Samas asjas said hoiatuse Jaan Isotamm, Matti Milius ja Poolpäevalehe toimetaja Hubert Jakobs.   

13. märtsil 1980 otsis KGB läbi tema elukoha seoses Jüri Kuke arreteerimisega. 20. oktoobril 1980 läbiotsimised tööl ja kodus ning ülekuulamine seoses Veljo Kalepi arreteerimisega. Läbiotsimistel võeti ära 2 kirjutusmasinat ja hulgaliselt omakirjastuslikku materjali. 4. detsembril 1980 arreteeriti KGB poolt. 

23.–24. aprillil 1981 toimus Eesti NSV Ülemkohtus kohtuprotsess tema tegevuse üle. Kuna KGB ei suutnud teda muus nõukogudevastases tegevuses süüdistada, jäi põhisüüdistuseks tema intsident TRÜ komsomolitöötajate Madis Kallioni, Valev Plato, Andres Eesmaa ja Mart Raikiga 16. aprillil 1980 noortemaja "Sõpruse" kohvikus, kuhu ta saabus kontvõõrana (koos Ervin Õunapuuga) Noortemaja direktori Riho Illaku sünnipäevale. Eesti NSV KrK § 68 lg 1 alusel (nõukogudevastane agitatsioon ja propaganda) mõistis kohus talle kaks aastat vabadusekaotust range režiimiga parandusliku töö koloonias ühes sellele järgneva 2-aastase asumiselesaatmisega. Karistust kandis ta Permi oblastis Tšussovoi rajoonis Kutšino külas asuvas eriti ohtlike riiklike kurjategijate vangilaagris VS-389/36.Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis, kogu 8. Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskus. Stockholm 1984. Lk 348-357https://www.ra.ee/wp-content/uploads/2017/03/NiitsooViktor_Relvastamata_TUNA2001_1.pdf Pärast vangilaagrit saadeti kaks kuud kestnud vangitapiga asumisele Magadani oblasti Sussumani rajooni Burkandja asulasse, kus töötas lukksepana mäetehnika remonditsehhis. 

1984. a juunis Tartusse tagasi jõudnuna tuli 3 aastat veeta administratiivjärelevalve all. Selle perioodi jooksul ei tohtinud lahkuda Tartu linna piiridest, pidi viibima elukohas alates kella 21-st õhtul kuni 6-ni hommikul ning pidi kord 2 nädala jooksul end miilitsas registreerima. Samuti puudus võimalus saada erialast tööd ja jätkata õpinguid ülikoolis. 

23. augustil 1987 ta osales ajaloolisel Hirvepargi meeleavaldusel, oli Molotovi-Ribbentropi Pakti Avalikustamise Eesti Grupi (MRP-AEG) liige ja "MRP-AEG Infobülletääni" toimetaja.

Poliitiline tegevus
Ta oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (ERSP) asutajaliige, on olnud ERSP aseesimees, programmitoimkonna esimees, Tartu piirkonna esimees ja Tartu piirkonna valimiskampaania juht.

Ta oli Eesti Kongressi liige. Ta oli Põhiseaduse Assamblee liige.

Ta valiti 1992. aasta valimistel Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei liikmena riigikokku. Riigikogu riigikaitsekomisjoni (hiljem riigiõiguskomisjoni) liige, Kaitsepolitsei tegevuse seaduslikkuse kontrollimise Riigikogu komisjoni esimees, Riigikogu ERSP saadikurühma esimees.

1995. aasta Riigikogu valimistel ta valituks ei osutunud (valimisliidu Isamaa ja ERSP liit nimekirjas), kuid osales VIII Riigikogu töös asendusliikmena (Tõnis Lukase asemel; aastatel 1996–1999; 6. detsembril 1997 heideti ta Isamaaliidust välja väidetava sündmatu käitumise eest avalikus kohas Urmas Paet. Viktor Niitsoo arvati Isamaaliidust välja. Postimees, 7. detsember 1997, millist käitumist ei ole ta ise omaks võtnud).

Uurimistöö
Ta on uurinud peamiselt vastupanu Nõukogude okupatsioonile Eestis. Avaldanud teadusartikleid vastupanuliikumise teemal peamiselt ajakirjades Akadeemia ja Tuna. Samuti oma blogis ja internetisaidis Academia.edu.

Teosed
Vastupanu 1955–1985. – Tartu Ülikooli kirjastus, 1997. http://www.digar.ee/arhiiv/et/raamatud/22767
MRP-AEG lugu. Koostajad Viktor Niitsoo ja Eve Pärnaste. – Kirjastus SE&JS. Tallinn, 1998
Müürimurdjad. MRP-AEG ja ERSP lugu. – Kirjastus Ortwil. Tallinn, 2002. http://www.digar.ee/arhiiv/nlib-digar:123759
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet. Institutsiooni ajalugu. Toimetaja ja koostaja Viktor Niitsoo. – Kirjastus Via Artia. Tallinn, 2008
EVVA. Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskus. – Tallinn, 2013. (epub) http://www.digar.ee/arhiiv/et/raamatud/21974
Katsetest moodustada Eesti Helsingi grupp ja Eesti-Läti-Leedu rahvusliikumiste peakomitee. - Tallinn, 2024. (epub)
 Tõlked 
Vladimir Bukovski. "Ja naaseb tuul...". EKSA 2022. Vene keelest tõlkinud Viktor Niitsoo. Saatesõna Tarmo Teder
Natan Sharansky. Ei karda ma kurja. - Vene keelest tõlkinud ja järelsõna kirjutanud Viktor Niitsoo. Postimehe Kirjastus, 2024.
Aleksandr Podrabinek. Dissidendid. - Vene keelest tõlkinud Viktor Niitsoo. Postimehe Kirjastus, 2025.
Viktor Nekipelov. Lollide Instituut. - Vene keelest tõlkinud Viktor Niitsoo. [https://niitsoo.blogspot.com/p/tolked.html ]
Aleksandr Zinovjev. Helge tulevik. - Vene keelest tõlkinud Viktor Niitsoo.  https://niitsoo.blogspot.com/p/tolked.html

Tunnustus
2018 Vabaduse Tammepärja aumärkVabaduse Tammepärja aumärgi kavalerid

Viited

 Kirjandus 
"Kes on kes Eesti poliitikas". Eesti Entsüklopeediakirjastus. 1992

Välislingid
http://niitsoo.blogspot.com.ee/
https://independent.academia.edu/ViktorNiitsoo
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
25. aprill 2021 kell 13:05 Eesti lugu. Äratulek. Vastupanuliikumine pärast sõda

Kategooria:Eesti ajaloolased
Kategooria:Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Kategooria:Eesti Kongressi liikmed
Kategooria:Eesti kodanike komiteede liikmed
Kategooria:Põhiseaduse Assamblee liikmed
Kategooria:VII Riigikogu liikmed
Kategooria:VIII Riigikogu liikmed
Kategooria:Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud
Kategooria:Eesti represseeritud isikud
Kategooria:Sündinud 1952