Märjamaa kirikumõis

Märjamaa kirikumõis (saksa keeles Pastorat Merjama) oli kirikumõis Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. 

Tegemist oli pindalalt kõige väiksema kirikumõisaga Eestis – 1913. aasta seisuga kuulus mõisale vaid 27 tiinu ja 1843 ruutjalga maad.Usundid Eestis. Riigi-, härras- ja rahvakirik. Andres Adamson. Ajalugu nr. 18. mai 2017.

 Ajalugu 

 Keskaeg 
Märjamaa Maarja kiriku puidust eelkäija rajati kaubateede ristumiskohale tõenäoliselt juba 13. sajandil. Sama aja paiku loodi ka Märjamaa kirikukihelkond. 

Saare-Lääne piiskopkonna loomisel 1228. aastal läänistas piiskop Gottfried kolmandiku oma piiskopkonna saartest Mõõgavendade ordule. Pärast Mõõgavendade ordu laialisaatmist aastal 1236 läksid need alad Saksa ordu Liivimaa harule ehk Liivi ordule. Otsides sõjalist abi vasallide vastu, lubas Saare-Lääne piiskop Heinrich I Liivi ordule 1238. aastal 50-adramaalise maa-ala Läänemaal, täpsemini Märjamaa kihelkonnas asuva Sõtke küla (saksa keeles Söttküll) ümbruses, kuhu rajati Sõtke ordumõis. Sellele maa-alale, mis läks Liivi ordule kas juba 1238. aastal või alles ühe 1268. aasta lepinguga, jäi arvatavasti ka Märjamaa. 1242. aastal sai Liivi ordu lisaks veel ka pool Lihula linnusest ning kolm mõisa; seejärel loodi Läänemaal asuvatest orduvaldustest Lihula komtuurkond, mille juurde kuulus ka Sõtke ametkond. Sõtke ametkond oli ümbritsetud Saare-Lääne piiskopkonna vasallide linnustest (Kasti, Lümandu, Velise, Vigala jm), mistõttu ehitati Märjamaa kirik keskaegse Lääne-Eesti tugevaimaks kindluskirikuks.

Märjamaa kirikumõisast pole sellest ajast teateid säilinud. 

Balthasar Russow' Liivimaa kroonika põhjal rüüstasid Moskva tsaaririigi sõdurid 29. juulil 1574 Märjamaa kirikut: kiriku uksed lasti suurtükitulega lahti ning kogu sinna varju toodud varandus veeti ära. Russow Märjamaad rohkem ei maini, kuid arvata on, et Märjamaad rüüstati Liivi sõja aegu veel enam kui eelnenud kirjelduses nimetatud, kuna 1597. aastast on teada, et Märjamaa kirik seisis selleks ajaks juba mitu aastat ilma katuseta ja pastoraat oli üldse puudu.

 Rootsi aeg 
Visitatsiooniprotokollide andmetel oli Märjamaa kirikule 1627. aastaks ehitatud puidust katus, kuid tema võlvid ähvardasid iga hetk kokku variseda. Kirikutorn oli kiivrita ning neljast aknast oli avatud vaid üks. Kirikul olevat olnud vanasti mõis, kuid see olnud venelastele läänistatud ning vaid 0,5 adramaad kirikumõisa maadest kuulunud veel kirikule; kirikumõisa maad olnud harimata ja asustamata. 

1641. aasta visitatsiooni ajal oli Märjamaa kirik endiselt armetus seisus; mitte kusagil mujal polnud visitatsiooni ajal sedavõrd remonti vajavat pastoraati kohatud. Visitatsiooni korraldanud Eestimaa piiskop Joachim Jhering olevat väljendanud üllatust selle üle, kuidas kirikuõpetaja koos omastega oli nii kaua suutnud sellises "tossus, tahmas ja mustuses" viibida. Nõuti kiriku altarikaunistuste, kantsli, pinkide, uste ja katuse parandamist. Kirikumaad võõrandati.

1662. aastaks polnud olukord eriliselt paranenud: kirik olnud seest häbiväärne ja pastoraat halvas seisus. Vajalikud kõrvalhooned olnud puudu, mistõttu kirikuõpetaja pidanud "korralikele inimestele jälestuseks" oma kariloomi pastoraadi eeskojas.

1686. aasta paiku toimusid Märjamaa kirikus ulatuslikud remondi- ja parandustööd.

1699. aastal oli pastoraat endiselt lagunenud.
pisi|Vaade Märjamaa kirikule ning kirikumõisa hoonetele (keskel taga; kõrge katusega on pastoraadimaja, sellest paremal asuvad kõrvalhooned) põhja suunast
 Tsaariaeg 
1716. aastal põles Märjamaa pastoraat ning hävis kirikuarhiiv.

1798. aastal ehitati põlenud hoonete asemele uus kirikumõisakeskus Sipa tee äärde.
 Esimene Eesti aeg 
1919. aasta maareformiga riigistati suurem osa Märjamaa kirikumõisa maadest – kinnistamise kuupäevaks oli 13. märts 1926. EELK Märjamaa Maarja koguduse omandisse jäid Märjamaa Maarja kirik ja kirikuaed. 1930. aastatel tagastati kirikule ka suur osa endise kirikumõisa maadest: krunt nr A1 (kirikumõisa tuumik Sipa tee ääres; 6,50 ha), krunt nr A1a (maad kummalgi pool Kasti teed; 10,65 ha), krunt nr A1b (köstrimaja krunt Pärnu mnt ja Veski tänava nurgal; 5,75 ha). Ülejäänud maa jagati kruntideks laiali.
pisi|Märjamaa pastoraadi tagakülg märtsis 1956, umbes kuu aega pärast haigla kolimist pastoraadimajja
pisi|Märjamaa pastoraadi tagakülg aastal 1974
pisi|Märjamaa pastoraadi esikülg (loodefassaad) aastal 1974
 Nõukogude aeg 
1956. aasta veebruaris kolis aadressil Pärnu mnt 71 asunud Märjamaa haigla vanasse pastoraadimajja. Seal olid haiglal 30 voodikohta, operatsiooniruum, veevarustus ja vajalikud kõrvalruumid. Pärnu maanteele jäi ambulatoorium koos arstide vastuvõtukabinettide ja röntgenikabinetiga. 1962. aastal, pärast Märjamaa rajooni likvideerimist, kolis Märjamaa haigla varem rajoonikomitee kasutuses olnud hoonesse aadressil Oru tänav 2. Pastoraadimajja jäi haigla tuberkuloosiosakond, mida hiljem kutsutud neuroloogiaosakonnaks (rahvasuus nimetatud ka doktor Jaan Jänese järgi "Jänese haiglaks").

 Teine Eesti aeg 
1993. aastal avati Märjamaa haigla kaasaegne hoone aadressil Lauluväljaku tänav 26, kuhu esimesena viidi üle neuroloogiaosakond. Seejärel asus pastoraadimajas mõneks aastaks EELK Märjamaa Maarja koguduse diakooniapood, kuniks kiriklasse tekkis majaseen ja hoone jäeti tühjaks. Hiljemalt 1998. aastal seisis vana pastoraadimaja veel tühjana. 

2002. aasta kevadel asus lagunenud pastoraadimajja elama hiljuti korterist välja tõstetud Marko Tartes koos pere ja sõpradega. Too seltskond soovis endise kirikumõisa hooned korda teha, seal kommuunina elada ning samas pakkuda varjupaika kõigile abivajajatele (näiteks vanglast vabastatutele). Taheti hakata loomi pidama ja põldu harima. Sel ajal olid mõisasüdames lisaks pastoraadimajale veel ka võlvlaega kelder, garaaž (kus mitu ahju sees) ja laut. Märjamaa EELK kogudus andis seltskonnale pastoraadi kasutamise loa kümneks aastaks. 

See tehing ei jäänud aga kauaks kestma ning 2010. aastaks seisis Märjamaa kirikla taas tühjana. 2010. aasta septembris avaldas kirikuõpetaja Illimar Toomet koguduse soovi vana pastoraadikompleks lammutada. Põhjuseks toodi pastoraadimajas sees olev majaseen ja asjaolu, et hooned olevat "liiga lagunenud". Toometi sõnul kavatses kogudus hooned lammutusloa saamisel juba 2010. aasta sügisel maha lammutada. Lammutustöödega alustati 2010. aasta novembris, kuid eri põhjustel kestsid need veel kuni 2011. aasta suveni; lammutusjääke polnud 2012. aasta septembriks veel kõrvaldatud.

2024. aasta seisuga on endise kirikumõisa krunt (Sipa tee 3) hoonetest tühi ja mõnevõrra võsastunud. 

 Galerii 

 Huviväärsused endise kirikumõisa maadel 

 Märjamaa Maarja kirik ja kirikuaed
 Kirikumõisa keskus koos pastoraadimajaga (Sipa tee 3; lammutatud) 
 Leerimaja (Sipa tee 1; ümberehitatud kujul säilinud)
 Osa kunagise kirikumõisa kõrvalhoone säilinud müüristikust (Koluvere mnt 1)
 Märjamaa ohvripärn ehk Märjamaa hiiepärn: olevat viimane säilinud puu kunagisest hiiest, mille kohale kirikumõis rajati
 Köstri maja (Pärnu mnt 67; restaureeritud ja laiendatud maakonnaarhiivi tarbeks).

 Vaata ka 

 Märjamaa Maarja kirik
 Märjamaa ohvripärn
 Vana-Märjamaa mõis
 Uue-Märjamaa mõis
 Eesti kirikumõisade loend

Viited

Välislingid

Kategooria:Läänemaa mõisad
Kategooria:Märjamaa kihelkond
Kategooria:Eestimaa kirikumõisad
__SISUKORRATA__